Справа № 826/4681/18
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 826/4681/18

адміністративне провадження № К/990/4982/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рогожук Сергій Леонідович, на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі № 826/4681/18 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, голови Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про визнання протиправними дій і бездіяльності, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовами до Національної поліції України (далі - відповідач, НП України), голови Національної поліції України (далі - голова НП України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - третя особа, Департамент, ДВБ НП України), у яких просив:

визнати протиправною бездіяльність НП України щодо нерозгляду у терміни, передбачені законодавством, його рапортів від 02.02.2018 про надання для ознайомлення матеріалів службового розслідування та висновку службового розслідування, проведеного на підставі наказу голови НП України від 30.11.2017 №1235;

визнати протиправними дії НП України щодо ненадання для ознайомлення ОСОБА_1 за його рапортами від 02.02.2018 матеріалів службового розслідування та висновку службового розслідування, проведеного на підставі наказу голови НП України від 30.11.2017 № 1235;

зобов`язати НП України надати ОСОБА_1 для ознайомлення висновок службового розслідування та матеріали означеного службового розслідування в частині, що стосується позивача;

визнати протиправним та скасувати наказ голови НП України від 30.01.2018 №111 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Департаменту вибухотехнічної служби Національної поліції України" в частині притягнення начальника Департаменту вибухотехнічної служби НП України (далі - ДВТС НП України) полковника поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ голови НП України від 27.02.2018 №166 о/с по особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) начальника ДВТС НП України полковника поліції ОСОБА_1 з 28.02.2018;

поновити полковника поліції ОСОБА_1 на посаді начальника ДВТС НП України з 28.02.2018;

стягнути з НП України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019, позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність НП України щодо невчинення належних дій з метою розгляду у терміни, передбачені законодавством, рапортів ОСОБА_1 від 02.02.2018 про надання йому для ознайомлення матеріалів службового розслідування та висновку службового розслідування, проведеного на підставі наказу голови НП України від 30.11.2017 № 1235; визнано протиправними дії НП України щодо ненадання для ознайомлення ОСОБА_1 матеріалів службового розслідування та висновку службового розслідування, проведеного на підставі наказу голови НП України від 30.11.2017 №1235 за його рапортами від 02.02.2018; зобов`язано НП України вчинити дії щодо ознайомлення ОСОБА_1 з висновком (копією висновку) службового розслідування та матеріалами (копіями матеріалів) службового розслідування, проведеного на підставі наказу голови НП України від 30.11.2017 № 1235 в частині підстав, що стосуються його звільнення; визнано протиправним та скасовано наказ голови НП України від 30.01.2018 № 111 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ДВТС НП України" в частині притягнення начальника ДВТС НП України полковника поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнано протиправним та скасовано наказ голови НП України від 27.02.2018 № 166 о/с по особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону № 580-VIII начальника ДТВС НП України полковника поліції ОСОБА_1 з 28.02.2018; поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника ДВТС НП України з 28.02.2018; стягнуто з НП України на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 425 056,32 грн з 28.02.2018 по 20.05.2019 (день ухвалення рішення суду); в іншій частині відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21.01.2021 касаційну скаргу Національної поліції України задоволено частково - постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 у справі 826/4681/18 у частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу НП України від 30.01.2018 № 111 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, наказу НП України від 27.02.2018 № 166 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", а також поновлення позивача на службі в поліції на посаді начальника ДВТС НП України з 28.02.2018 та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 у справі № 826/4681/18 залишено без змін.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2021 позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ голови Національної поліції України від 30.01.2018 №111 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Департаменту вибухотехнічної служби Національної поліції України" в частині притягнення начальника Департаменту вибухотехнічної служби Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнано протиправним та скасовано наказ голови Національної поліції України від 27.02.2018 №166 о/с по особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" начальника Департаменту вибухотехнічної служби полковника поліції ОСОБА_1 (0034644) з 28.02.2018.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2021 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2021 - скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рогожук Сергій Леонідович, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15.01.2020 №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі скаржник вказує, що подає касаційну скаргу на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про необхідність відступлення від правових висновків Верховного Суду щодо дискреційних повноважень при визначені виду дисциплінарного стягнення, викладених у постановах від 12.10.2018 № 807/754/17 та від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18.

Так, відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, провадження № 11-377апп18).

Тобто у касаційній скарзі скаржник має зазначити, що існуючий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, модифікувати певним чином з урахуванням конкретних обставин його справи. Сама ж по собі вмотивованість такого клопотання скаржника оцінюється судом касаційної інстанції при застосуванні наведеного процесуального фільтру під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.

В обґрунтування необхідності відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у наведених скаржником постановах, останній зазначає, що відповідачем не доведено правомірності застосування до позивача крайнього виду дисциплінарного стягнення, чим порушено принцип обґрунтованості, вважає, що відповідач у даній спірній ситуації діяв свавільно, а обраний вид дисциплінарного стягнення є неспівмірним з тими правопорушеннями, які ставляться у провину ОСОБА_1 , що знову ж таки свідчить про порушення принципу пропорційності.

Таким чином, на думку скаржника, при накладенні на ОСОБА_1 такого виду стягнення як звільнення не дотриманий необхідний баланс між наслідками у вигляді звільнення з військової служби та виховною метою дисциплінарного стягнення за незначні порушення військової дисципліни.

Разом з тим вказані доводи касаційної скарги в цій частині фактично зводяться до незгоди оскаржуваним наказом відповідача у цій справі та з ухваленим судовим рішенням, переоцінки встановлених судом обставин та досліджених ним доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

При цьому, скаржником не зазначено норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції та висновки Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.10.2018 № 807/754/17 щодо застосування цієї норми права, від якого належить відступити.

Поряд із цим, дослідивши зміст постанови Верховного Суду від 21.01.2021 у цій справі (№826/4681/18) встановлено, що за наслідками касаційного перегляду цю справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, тобто остаточного рішення судом касаційної інстанції у наведеній скаржником справі не приймалося.

Суд указує, що причинами для відступу від висловленого раніше висновку можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, помилковість, незбалансованість, неузгодженість); зміни суспільного контексту, через які застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку суспільних відносин в певній сфері або їх правового регулювання.

З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Суд повинен мати ґрунтовні підстави: його попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.

Натомість, скаржник не навів належних обґрунтувань та доводів необхідності відступлення від висновків Верховного Суду, а отже підстава для відкриття касаційного провадження, передбачена пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України є необґрунтованою.

Виходячи із визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.

Щодо посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 11.03.2014 у справі № 21-13а14, то у цій справі предметом оскарження було рішення атестаційної комісії в частині звільнення позивача через службову невідповідність згідно з підпунктом «д» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, а судом касаційної інстанції надавалася оцінка дотримання атестаційною комісією положень «Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських» від 17.11.2015 № 1465 та обґрунтованості висновків за результатами проведеного службового розслідування.

Натомість у цій справі предметом оскарження, зокрема, є наказ НП України від 30.01.2018 №111 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Департаменту вибухотехнічної служби Національної поліції України», яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини першої статті 8, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, Присяги працівника поліції, затвердженою статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом від 22.02.2006 № 3460-ІV, абзацу 5 частини першої статті 28 Закону України «Про державну таємницю», пунктів 116, 696, 697 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939-дск, пунктів 1-3 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2017 № 757, пункту 13 розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1377, підпункту 6 пункту 2 розділу ІІІ, пункту 2 розділу VIII Інструкції із організації планування в системі Національної поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 24.12.2015 № 202, доручення Національної поліції України від 18.04.2016 №4205/01/13-2016 «Про забезпечення дотримання вимог законодавства в сфері охорони державної таємниці працівниками поліції у зв`язку з їх виїздом до іноземної держави», пункту 2 наказу Національної поліції України від 31.01.2017 № 78 «Про питання централізованого ресурсного забезпечення органів і підрозділів Національної поліції України», підпунктів 1, 9 пункту 4 розділу V Положення про Департамент вибухотехнічної служби Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 25.08.2016 № 760, підпункту 24 пункту 14 розділу ІІ Інструкції з діловодства в системі Національної поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 20.05.2016 №414.

Отже, у цій справі та справі № 21-13а14 мають місце інші фактичні обставини справи, установлені судами, а також різне нормативно-правове врегулювання спірних правовідносин.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду, та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рогожук Сергій Леонідович, на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі № 826/4681/18 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, голови Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про визнання протиправними дій і бездіяльності, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЛ.О. Єресько