Справа № 188/1661/21
Суддя: Бурда П. О.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/1661/21
Провадження № 2-а/188/9/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Гречко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ № 510242 від 05.08.2021,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ № 510242 від 05.08.2021.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.08.2021 приблизно о 05 годині він керував належним йому автомобілем ГАЗ-330210 реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі М-04. На 327 км цієї дороги його зупинив інспектор ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області капітан поліції Калініченко Сергій Миколайович, який своєю рулеткою поміряв відстань від габаритних ліхтарів авто до краю вантажу, який позивач перевозив - обладнання з труб, і заявив, що той порушив пункт 22.5 Правил дорожнього руху, бо вантаж виступає за габарити транспортного засобу більше, ніж на 2 м. Позивач з ним не погодився і сказав, що він неправильно міряє, бо міряти треба від габаритів автомобіля, тобто від краю кузова і тоді буде менше двох метрів, та зауважив, що він це обладнанням перевозить на своїй машині багато років і ніколи не було претензій з боку патрульної служби, бо він дотримується правил перевозки такого вантажу. Після цієї розмови інспектор поліції Калініченко С.М. відпустив ОСОБА_1 і той поїхав далі. Ніяких документів інспектор не складав та не вручав.

18 листопада 2021 року позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження і у Петропавлівському районному відділі Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) державний виконавець ознайомила його з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 510242 від 05.08.2021 інспектора ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області капітана поліції Калініченка Сергія Миколайовича (далі - поліцейський, працівник поліції), якою на позивача за ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, а у разі несплати цього штрафу протягом 15 днів стягнути подвійний розмір штрафу у розмірі 1020 грн. Державний виконавець запропонувала сплатити штраф саме в розмірі 1020 грн.

У постанові зазначається, що 05.08.2021 о 05 год. 45 хв. на 327 км а/д М-04 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ГАЗ - 330210, перевозив вантаж довжина якого, більше ніж 2 метри від габаритів транспортного засобу, чим порушив п.п.22.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Позивач вважає цю постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з таких підстав.

Поліцейський в постанові не вказав фактичні габарити транспортного засобу (далі ТЗ) та точну довжину частини вантажу, що виступає за задній габарит транспортного засобу, що могло б надати підстави встановити наявність порушення. Окрім того, він не розрізняє терміни «габарити транспортного засобу» та «габаритні ліхтарі транспортного засобу», бо габарити транспортного засобу - найбільші зовнішні розміри транспортного засобу за шириною, висотою і довжиною, а термін «габаритні ліхтарі транспортного засобу» вживається у ПДР України, зокрема пунктах 19 та 31, як елемент світлового обладнання ТЗ. У зв`язку з чим інспектором не правильно було зроблено замір, тобто не з довжини транспортного засобу, а від місця розташування габаритних ліхтарів.

Посилаючись на Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879, позивач зазначив, що габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти. Зупинка ж його транспортного засобу була здійснена на узбіччі дороги за відсутності стаціонарного чи пересувного пунктів, лише за наявності автомобіля поліції, до того ж, вимірювання з використанням відповідного обладнання взагалі не відбувалось, що є грубим порушенням вказаного Порядку № 879.

Позивач стверджує, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, за якою винесено оскаржувану постанову, бо згідно з приміткою до цієї статті дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

У оскаржуваній постанові відсутні посилання на будь-які докази, визначені ст.251 КУпАп.

У частині 1 ст.285 КУпАП передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Позивач вважає, що поліцейським, який виніс оскаржувану постанову, грубо порушено його права, передбачені нормами КУпАП: постанова винесена за його відсутності і не вручена (навіть не надіслана), права, передбачені ст.268 КУпАП, відповідно не роз`яснялися і він не міг ними скористатися, що підтверджується відсутністю підписів у відповідних пунктах постанови. Відсутні також докази відмови від підпису.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Посилаючись на ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст.247, 251, 268, 283, 284, 287, 288, 289 КУпАП, ст. ст. З, 7, 8,11,17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», п.п.1, 2,12,13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, ст.ст.70, 72, 77,160,161,194, 259, 262, 286, 121 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України, позивач просить:

визнати протиправною і скасувати постанову серії БАВ № 5140242 від 05.08.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі одна тисяча двадцять гривень;

справу про вчинення адміністративного правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяв і клопотань не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року при відкритті провадження у справі клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав задоволено.

Судом встановлено, що 05 серпня 2021 року інспектор ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області капітан поліції Калініченко Сергій Миколайович склав постанову серії БАВ №510242, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн 00 коп.

У постанові зазначено, що 05.08.2021 о 05 год. 45 хв. на 327 км а/д М-04 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ГАЗ - 330210, перевозив вантаж довжина якого, більше ніж 2 метри від габаритів транспортного засобу, чим порушив п.п.22.5 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її відповідно до закону.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, подібні постанови підлягають скасуванню. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі №357/10134/17 від 23.10.2019.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.п.22.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів (далі - ТЗ) та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів -понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 метри.

Зі змісту постанови вбачається, що інспектором ВП №3 не вказано фактичні габарити транспортного засобу та точну довжину частини вантажу, що виступає за задній габарит транспортного засобу, що свідчить про порушення абз. 17 п.1.10 ПДР та Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879.

У оскаржуваній постанові відсутні будь які посилання на дотримання процедури здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу.

В п.6 Порядку №879 вказано, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п.п.4-8 п.4 Порядку №1007/1207, посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансбезпеки щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Пунктом 25 Порядку №879 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Доказом того, що транспортний засіб, яким водій керував, належить чи не належить до категорії великогабаритних, є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансбезпеки: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Проте в постанові, що оскаржується, відсутні посилання на зазначені документи, а отже, відсутні підстави вважати, що габаритно-ваговий контроль було здійснено, у тому числі, здійснено із дотриманням відповідної процедури.

Крім того відповідно до ч.1 ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян -суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приміткою до цієї статті дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

У зв`язку з чим ставиться під сумнів наявність складу адміністративного правопорушення.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Однак, у оскаржуваній постанові відсутні посилання на будь-які докази.

Відповідно до ст.251 КУпАп доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема, у частині другій вказано, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду (далі - КАС ВС) у постанові від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а вказав, що згідно із ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, згідно з вимогами ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.249 КУпАП справа про адміністративне правопорушенні розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132* - цього Кодексу та, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

У частині 1 ст.285 КУпАП передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Поліцейським, який виніс оскаржувану постанову, порушені права позивача, передбачені вказаними нормами КУпАП: постанова винесена за його відсутності і не вручена (навіть не надіслана), права, передбачені ст.268 КУпАП, відповідно не роз`яснялися і він не міг ними скористатися. Цей факт підтверджується відсутністю підписів у відповідних пунктах постанови. Відсутні також докази відмови ОСОБА_1 від підпису.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження законності складеної постанови, не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, не було надано суду доказів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 510242 від 05.08.2021р. винесена з порушенням норм адміністративного законодавства та вимог Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України 26.02.2009 року за №77, оскільки в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, відсутнє посилання на фото чи відео фіксацію, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові та доведеність допустимими доказами обставин, які відповідачем визнані як порушення позивачем ПДР України, та відповідно є складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості застосовується також і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За встановлених судом обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору, його на підставі ст. 139 КАС слід було би стягнути з відповідача, однак у Законі України «Про судовий збір» не встановлено розмір судового збору за оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення, а відповідно до ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 122, 251, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, юридична адреса: 49000, вул. Троїцька, 2А, м. Дніпро, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову БАВ № 510242 від 05.08.2021р., винесену інспектором ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області капітаном поліції Калініченком Сергієм Миколайовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі одна тисяча двадцять гривень.

Справу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя П. О. Бурда