Справа № 600/5504/21-а
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 23 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 600/5504/21-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення узгодженого податкового боргу у сумі 42056,19 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що за відповідачем зберігається податковий борг, що виник у зв`язку з несплатою узгодженого податкового зобов`язання, а тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року справу передано для розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду.

17 грудня 2021 року справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу судової справи № 600/5504/21-а остання передана до провадження судді Чеснокової А.О.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

Копія ухвали про прийняття справи до провадження направлялась за адресою місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 , зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте остання повернулась до суду з відміткою поштового відділення про неможливість вручення.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За викладених обставин, суд вважає ухвалу про прийняття справи до провадження від 20 грудня 2021 року врученою ФОП ОСОБА_1 належним чином, а відповідача - таким, що правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів на спростування доводів позовної заяви не надав.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Вивчивши матеріали справи суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 у встановленому Законом порядку зареєстровано фізичною особою-підприємцем.

У період з 15 вересня 2020 року по 28 січня 2021 року контролюючим органом проведено документальну позапланову щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, за результатами якої складено відповідний акт та винесено податкові повідомлення-рішення від 19 лютого 2020 року:

№ , яким відповідачу збільшено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 23420,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 5855,00 грн.,

№ , яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 170,00 грн.,

№ , яким відповідачу збільшено податкові зобов`язання з військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 7026,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 1756,50 грн.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення направлялись відповідачу на його податкову адресу, однак не були вручені та повернулись відправнику з відміткою поштового відділення від 31 січня 2021 року про неможливість їх вручення.

У розумінні пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України зазначені вище податкові повідомлення-рішення вважаються врученими відповідачу.

Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 19 лютого 2020 року № , № , № ні в судовому, ні в адміністративному порядку не оскаржувались, а відтак, визначені ними суми податкових зобов`язань та штрафних санкцій набули статусу податкового боргу.

Згідно із приписами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

В силу вимог пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг-сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Суми узгодженого грошового зобов`язання, визначена уточнюючим розрахунком та податковим повідомленням-рішенням, у встановлений чинним законодавством строк відповідачем не сплачені, а тому набули статусу податкового боргу.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 Податкового кодексу України.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Контролюючим органом 13 березня 2020 року винесено податкову вимогу № 796-50. Зазначена податкова вимога направлялась відповідачу на його податкову адресу, однак не була вручена та повернулась відправнику з відміткою поштового відділення про об`єктивну неможливість вручення відправлення адресату.

У розумінні пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України зазначена податкова вимога вважається врученою відповідачу.

Доказів оскарження вищевказаної податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку суду не надано.

Відповідно до підпунктів 20.1.19 та 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано суду доказів сплати узгодженої суми податкового боргу в добровільному порядку або доказів його спростування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги контролюючого органу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 257-263, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

. Адміністративний позов Головного управління ДПС у Чернівецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до місцевого бюджету кошти на погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 32390 (тридцять дві тисячі триста дев`яносто) гривень 15 (п`ятнадцять) копійок;

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до державного бюджету кошти на погашення податкового боргу з військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 9666 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 04 (чотири) копійки.

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова