Справа № 640/22044/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року м. Київ № 640/22044/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії

Дроздова Олександра Михайловича (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, поверх 2),

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 )

про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) з адміністративним позовом (з урахуванням уточнення позовних вимог) до Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Дроздова Олександра Михайловича , ОСОБА_3 (надалі по тексту також - відповідачі), в якому просить суд:

- визнати безконтрольною діяльність Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України, яке виразилося в несвоєчасному розгляді скарг на непрофесійні дії адвокатів, що потягли за собою унеможливлення розгляду скарги на дії ОСОБА_3 в результаті безконтрольної діяльності КДКА у місті Києві, яка є сумнівною легітимною діяльністю;

- визнати протиправним та скасувати рішення №Х-017/2018 кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України та притягти до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_3 за неналежне виконання своїх професійних обов`язків, свідоцтво №3038, яку направили для участі у справі.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що саме внаслідок непрофесійності адвоката ОСОБА_3 , яка грубо порушила адвокатську етику, непрофесійно приймала участь у справі, не підтримала фактичні обставини у справі, позивач була засуджена до позбавлення волі.

На думку позивача, адвокатом ОСОБА_3 не було дотримано принципів компетентності та добросовісності на стадії досудового слідства при наданні юридичної допомоги. Адвокат не повинен приймати участь у справі по наданню правової допомоги, якщо він через обсяг зайнятості чи некомпетентність не зможе забезпечити розумно необхідну сумлінність виконання доручення по захисту, оперативність при виконанні доручень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на адміністративний позов ОСОБА_3 вказала, що норми чинного законодавства виключають можливість притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності поза межами дисциплінарного провадження і не дають право притягати до дисциплінарної відповідальності адвоката з підстав, не передбачених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також, ОСОБА_3 стверджувала у відзиві, що законних підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності немає, як і не передбачено встановленим законом порядку застосування до адвоката дисциплінарного стягнення за рішенням суду, адже суд не наділений повноваженнями кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для здійснення дисциплінарного провадження стосовно адвоката.

Представник Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії у відзиві на адміністративний позов вказав, що оскаржуване рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії України, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення КДКА Чернігівської області - без змін, не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а відтак, останнє по своїй суті безпосередньо не порушує інтереси позивача, з огляду на що відсутні підстави для задоволення позову позивача.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області від 18 грудня 2017 року №11-2/17 відмовлено в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_3 за скаргою ОСОБА_1 .

В подальшому, позивач вищевказане рішення КДКА Чернігівської області оскаржила до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури з підстав його незаконності, упередженості та просила рішення скасувати та направити скаргу на новий розгляд.

За результатами розгляду скарги на рішення КДКА Чернігівської області від 18 грудня 2017 року №11-2/17 Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури прийняла рішення №Х-017/2018 від 26 жовтня 2018 року, яким скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області від 18 грудня 2017 року №11-2/17 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_3 залишено без змін.

Незгода позивача із рішенням від 26 жовтня 2018 року зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI, в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 1 статті 21 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; підвищувати свій професійний рівень; виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Адвокату забороняється: використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта; без згоди клієнта розголошувати відомості, що становлять адвокатську таємницю, використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб; займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта; відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом (частина 2 статті 21 Закону №5076-VI).

Статтею 33 Закону №5076-VI передбачено, що адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону № 5076-VI право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

При цьому, не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності (частина 2 статті 36 Закону №5076-VI).

Статтею 37 Закону № 5076-VI встановлено, що дисциплінарне провадження складається з таких стадій: проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; порушення дисциплінарної справи; розгляд дисциплінарної справи; прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Порядок проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката врегульовано вимогами статті 38 Закону № 5076-VI.

Так, зокрема, за результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.

Заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

У відповідності до частини 1 статті 39 Закону №5076-VI за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду (частина 3 статті 39 Закону №5076-VI).

З наявних матеріалів справи вбачається, що дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області 18 грудня 2017 року прийнято рішення №11-2/2017 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 в порушенні дисциплінарної скарги відносно адвоката ОСОБА_3 , яке і оскаржене позивачем до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Порядок оскарження рішення у дисциплінарної справі визначений статтею 42 Закону №5076-VI.

Так, адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії. Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури протягом десяти днів з дня отримання заяви (скарги) витребовує матеріали дисциплінарної справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та забезпечує розгляд скарги на рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної справи.

Пунктом 1 частини 5 статті 52 Закону №5076-VI передбачено, зокрема, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін.

В контексті заявлених позовних вимог та їх обґрунтування суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В той же час, спірне рішення №Х-017/2018 позивач оскаржує не з підстав порушення Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури принципів та критерії правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, які визначені частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а з підстав непрофесійності адвоката ОСОБА_3., яка, на думку ОСОБА_1 , грубо порушила адвокатську етику, непрофесійно приймала участь у справі, не підтримала фактичні обставини у справі, внаслідок чого позивач була засуджена до позбавлення волі.

Вимогами частини 3 статті 34 Закону №5076-VI визначено, що не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Інших доводів та підстав адміністративного позову позивачем не заявлено.

Також суд враховує, що оскаржуване рішення не порушує права та законні інтереси позивача, адже навіть у разі порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_3 та/або притягнення її до дисциплінарної відповідальності порушені права позивача у вигляді засудження її до позбавлення волі не можуть бути відновлені в заявлений нею спосіб.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційним Судом України неодноразово розглядалося питання тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25.11.1997 року; пункту 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25.12.1997 року; та пункту 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 року від 14.12.2011 року).

У Рішенні №19-рп/2011 від 14.12.2011 року Конституційним Судом України зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, системне тлумачення статті 55 Конституції України свідчить про те, що частиною другою цієї статті гарантовано «кожному» захист «своїх прав», які порушено органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами.

У постанові Верховного Суду України від 23 травня 2017 року по справі №800/541/16 звернуто увагу, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що під час розгляду справи позивач повинен довести, а суд встановити факти або обставини, які б свідчили про порушення індивідуально виражених прав чи інтересів позивача з боку відповідача, внаслідок вчинення його бездіяльності та прийняття оскаржуваного рішення.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, охоронюваний законом інтерес позивачем обґрунтовано непрофесійністю адвоката ОСОБА_3., наслідком якої є засудження позивача до позбавлення волі. Водночас, позивачем не наведено жодних доказів стосовно невідповідності діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та прийнятого в ході здійснення такої діяльності рішення від 26 жовтня 2018 року критеріям, визначеним частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, позивачем не наведено підстав, яким чином вказані ним обставини та твердження в обґрунтування позовних вимог порушили його право в межах спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

За приписами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук