Справа № 120/2164/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

23 лютого 2022 р. Справа № 120/2164/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Тетяни Михайлівни, розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.11.2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років з 89% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.01.2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

18.02.2022 року на адресу суду поштою надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по адміністративній справі № 120/2164/19-а. Заява мотивована тим, що відповідачем на виконання рішення суду від 07.11.2019 року по справі № 120/2164/19-а виплачувалась пенсія у розмірі 89% сум грошового забезпечення до 31.12.2021 року, але з 01.01.2022 року призупинено виплату пенсії у такому розмірі та відновлено виплату у розмірі 70% сум грошового забезпечення.

Враховуючи наведене, позивач просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області подати до суду звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.11.2019 року по справі 120/2164/19 -а у встановлений судом строк на підставі ч. 2 ст. 382 КАС України.

Визначаючись щодо наявності підстав для встановлення судового контролю, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, регламентований статтею 382 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі №826/13079/15 від 24 вересня 2020 року.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем з грудня 2019 року на виконання рішення суду від 07.11.2019 року в даній справі було здійснено перерахунок та виплату пенсії позивача у розмірі 89% від відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому, з 01.01.2022 року Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області було переглянуто розмір пенсії позивача та на виконання рішення суду в даній справі було здійснено перерахунок та виплату пенсії позивача у розмірі 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

10.01.2022 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою, у якій просив роз`яснити на якій підставі йому був зроблений перерахунок пенсії без врахування суду, яким визначено призначену йому пенсії у розмірір 89% від відповідних сум грошового забезпечення.

За результатами розгляду скарги, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.02.2022 року було надано відповідь, у якій окрім іншого вказано, що адміністративний суд у рішенні на має підстав встановлювати будь-які зобов`язання на майбутнє. Перерахунок проводиться згідно чинного на дату перерахунку законодавства. Також пенсійний орган посилається на інше рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.03.2021 у справі №120/6518/20, яким зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивача без зазначення відсотку розміру грошового забезпечення.

Враховуючи наведені обставини, суд звертає увагу, що предметом судового розгляду в межах заявлених позовних вимог у справі №120/2164/19-а були дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення розміру грошового забезпечення з 89% до 70% грошового забезпечення, а саме з 01.01.2018 до моменту звернення позивача з позовною заявою до суду (04.07.2019).

Тобто суд при вирішені даної справи керувався положеннями частини 1 статті 2 КАС України відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а також частиною 1 статті 5 КАС України, якою передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Так, в межах адміністративної справи №120/2164/19-а судом не вирішувалось питання щодо дій відповідача при проведенні перерахунку пенсії позивачу у майбутньому, також і не визначалась кінцева дата до настання якої позивач мав би отримувати пенсію у розмірі 89% сум грошового забезпечення,

При цьому, відповідачем добровільно на виконання рішення суду від 07.11.2019 року здійснено перерахунок та виплату пенсії позивача з врахування висновків, наведених у вказаному рішенні.

Таким чином, в разі незгоди з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо здійснення обрахунку розміру його пенсії, позивач має право звернутись до суду із позовною заявою про оскарження цього рішення в загальному порядку.

Аналогічного правового висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові №120/916/20 від 19.02.2021 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем виник новий спір щодо розміру пенсії, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 14, 370, 382 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна