Справа № 200/9740/21
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року Справа№200/9740/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., при секретарі судового засідання Кабановій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; юридична адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним і часткове скасування наказу від 18.05.2020 № 246 та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним і скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 18 травня 2020 року №246 в частині притягнення до відповідальності тимчасово виконуючого обов`язки командира групи матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , яким на нього накладене дисциплінарне стягнення догана, занесена сума 57461,57 грн. до книги обліку нестач Військової частини НОМЕР_2 за речовою службою, занесена сума 57461,57 грн. до книги стягнень та нарахувань за старшим лейтенантом ОСОБА_1 та утримується до повного погашення та зобов`язання повернути, як безпідставно утримані, кошти із заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі наказу №246 від 18.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходить службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 . У липні 2021 року йому стало відомо, що за результатами службового розслідування за фактом нестачі, яка існує з 2017 року у групі матеріального забезпечення, комплектуючих до намету «Великобританія» на загальну суму 47461 грн. 57 коп. встановлено порушення позивачем вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у зв`язку з чим командиром військової частини видано наказ, яким його притягнуто до матеріальної відповідальності та накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вважає зазначений наказ протиправним, оскільки службове розслідування було проведене поверхнево та необ`єктивно.

Крім того, позивач тільки з 12.02.2018 прийняв посаду тимчасово виконуючого обов`язки командира групи матеріального забезпечення в/ч НОМЕР_2 , у зв`язку з чим не міг допустити протиправну поведінку, яка потягла за собою завдання шкоди у 2017 році.

Разом із позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що існують об`єктивні підстави небезпеки заподіяння шкоди інтересам та правам позивача, оскільки утримання відбуваються з грошового забезпечення позивача на підставі оскаржуваного наказу за нестачу, яка існує з 2017 року. На думку позивача, утримання коштів може призвести у подальшому до неодноразових звернень до суду, а для військовослужбовця це може істотно ускладнити виконання судового рішення.

11 січня 2022 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду, яка вмотивована тим, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №342 від 14.04.2020 призначене службове розслідування за фактом нестачі комплектуючих до намету Великобританія на суму 57 461 грн. 57 коп., за результатами якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) № 246 від 18.05.2020, яким притягнуто до матеріальної відповідальності тимчасово виконуючого обов`язки командира групи матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 . Зазначає, що отримавши грошове забезпечення в червні 2020 року за травень 2020 року в зменшеному розмірі у зв`язку з накладеним стягненням у вигляді догани, позивач не скористався правом відповідно до статті 88 Дисциплінарного статуту ЗСУ, що свідчить про його згоду з ним.

Вважає, що позивач звернувся до суду з пропуском встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України місячного строку звернення до суду, у зв`язку з чим просив позовну заяву залишити без розгляду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Галатіної О.О.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

27 серпня 2021 року на виконання ухвали суду позивачем надано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду з адміністративним позовом, вмотивовану тим, що про існування спірного наказу він не знав, оскільки він не був ознайомлений з ним. Лише у червні 2021 року позивач помітив утримання коштів із своєї заробітної плати, у зв`язку з чим 02.07.2021 звернувся до Маріупольського місцевого центру з надання БВПД. Зазначає, що у місячний строк з дня прийняття у провадження адвокатом доручення, було складено позовну заяву та 28.07.2021 її направлено до суду.

В той же день позивачем до Донецького окружного адміністративного суду повторно подано заяву про забезпечення позову у справі.

Розпорядженням керівника апарату суду від 30.08.2021 №188 «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» призначено повторний автоматизований розподіл справи №200/9740/21.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу було передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Ушенка С.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.08.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Поновлено позивачу процесуальний строк звернення до Донецького окружного адміністративного суду із даним адміністративним позовом.

30 вересня 2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.10.2021 відповідачу продовжено процесуальний строк для надання відзиву на позов до 19.10.2021.

04 жовтня 2021 року представником відповідача до суду подане клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Клопотання обґрунтоване тим, що позивачем при поданні позовної заяви пропущено процесуальний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2021 залишено без розгляду клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ухвали суду від 09.11.2021 справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 08.12.2021.

06.12.2021 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який за своїм змістом є клопотанням про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.12.2021 відзив Військової частини НОМЕР_2 від 06 грудня 2021 року повернуто заявнику без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, неподання суб`єктом владних повноважень, яким у даній справі є відповідач, відзиву на позов без поважних причин, судом у відповідності до ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфікується як визнання позову.

08 грудня 2021 року підготовче засідання у справі відкладене на 12 січня 2022 року.

Ухвалою суду від 12.01.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 08.02.2022.

У визначений день учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, проте представником відповідача до суду подане клопотання про відкладення розгляду справи з підстав відсутності можливості прибути у судове засідання у зв`язку із судовим засіданням, яке відбудеться у Запорізькому окружному адміністративному суді. Будь-яких доказів в підтвердження зазначених обставин, а також наказу про відрядження тощо представником до суду не подано.

Позивач та його представник подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , з 27.03.2017 проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом (а.с. 14-15).

Згідно витягу з наказу командира Військової частини польової пошти НОМЕР_4 від 03.04.2017 лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 24.03.2017 № 39 командиром автомобільного взводу підвозу продовольства, речового і військово-технічного майна групи матеріального забезпечення Військової частини польова пошта НОМЕР_4 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого проходження служби, 03 квітня 2017 року зараховано до особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 8 зворотній бік).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 29.12.2017 № 169 лейтенант ОСОБА_1 , командир автомобільного взводу підвозу продовольства, речового і військово-технічного майна групи матеріального забезпечення, вважається таким, що прибув з відрядження і приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 8).

З акту про прийняття і здавання посади командира групи матеріального забезпечення в/ч НОМЕР_2 вбачається, що 12.02.2018 командир групи матеріального забезпечення майор ОСОБА_2 передав посаду командиру автомобільного взводу підвозу продовольства, речового і військово-технічного майна групи матеріального забезпечення лейтенанту ОСОБА_1 (а.с. 5).

Актом прийому-передачі №4 від 12.02.2018, за підписом командира Військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_3 , майор ОСОБА_2 передав, а лейтенант ОСОБА_1 прийняв матеріальні засоби, серед яких позивачу, зокрема, передано один неповний комплект намету «Великобританія». У примітці вказано, що по нестачі предметів комплекту ведеться кримінальна справа ВП м. Херсон (а.с. 7).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.04.2020 №357 на підставі рапорту начальника речової служби тилу Військової частини НОМЕР_2 від 14.04.2020 вх. №4668 з метою уточнення причин і умов, що сприяли нестачі, яка існує з 2017 року у групі матеріального забезпечення, комплектуючих намету «Великобританія» на суму 57461 грн. 57 коп., за фактом цієї нестачі призначене службове розслідування.

Акт та матеріали службового розслідування відповідачем до суду не надано.

За результатами службового розслідування командиром Військової частини НОМЕР_2 видано наказ від 18.05.2020 № 246 про результати службового розслідування, відповідно до якого службовим розслідуванням встановлено порушення тимчасово виконуючим обов`язки командира групи матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_1 вимог ст.ст. 82-83, 111-112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо ведення ротного (корабельного) господарства, вимог розділу V наказу Міністра оборони України від 17.08.2017 №440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, прийнятого на підставі Закону України № 160-ІХ від 03.11.2019.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 18.05.2020 № 246 про результати службового розслідування в частині, що стосується позивача, наказано:

за порушення вимог ст.ст. 82-83, 111-112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо ведення ротного (корабельного) господарства, вимог розділу V наказу Міністра оборони України від 17.08.2017 №440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, прийнятого на підставі Закону України № 160-ІХ від 03.11.2019, накласти на тимчасово виконуючого обов`язки командира групи матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «ДОГАНА»;

помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 занести до книги стягнень та нарахувань суму 57461 грн. 57 коп. за старшим лейтенантом ОСОБА_1 та утримувати до повного погашення.

Посилаючись на ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної і матеріальної відповідальності, не погоджуючись із матеріалами службового розслідування, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам і приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут).

Згідно ст. 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту).

Відповідно до ст.ст. 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до п. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 N243/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (в подальшому - Положення № 243), відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Пунктом 3 Положення № 243 визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки (абз. 2 п. 3 Положення № 243).

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності (абз. 3 п.3 Положення № 243).

Згідно із п. 8 Положення № 243 залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Таким чином, підставою для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, є встановлення його винної протиправної поведінки з обов`язковим визначенням ступеню її суспільної небезпечності, обставин заподіяння шкоди та причинного зв`язку такої поведінки з настанням шкоди.

Пунктом 13 Положення № 243 визначено повний перелік обставин, за наявності яких військовослужбовець несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі: умисне знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконне витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписка у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Крім того, згідно із п. 19 Положення № 243, розслідуванням повинно бути встановлено в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, з сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Як вбачається з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 18.05.2020 № 246 про результати службового розслідування, тимчасово виконуючий обов`язки командира групи матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_2 старший лейтенант ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги ст.ст. 82-83, 111-112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо ведення ротного (корабельного) господарства, вимог розділу V наказу Міністра оборони України від 17.08.2017 №440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, прийнятого на підставі Закону України № 160-ІХ від 03.11.2019.

Проте, на переконання суду, ці висновки зроблені без фактичної перевірки всіх обставин спричинення матеріальної шкоди та наявності умисних винних неправомірних дій позивача у зв`язку з цим і фактичного часу його призначення на посаду.

Як вже зазначалось судом, матеріали службового розслідування, за наслідками якого відповідачем прийнято спірний наказ, до суду не надано, у зв`язку з чим відповідачем не доведено встановлення обставин та умисних неправомірних дій, за наявності яких позивачем спричинена зазначена матеріальна шкода.

Крім того, конче необхідно звернути увагу відповідача на ту обставину, що позивач прийняв посаду тимчасово виконуючого обов`язки командира групи матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_2 тільки 12.02.2018, проте, як встановлено судом в ході розгляду справи, факт нестачі, за яку позивача притягнуто до дисциплінарної і повної матеріальної відповідальності, існує з 2017 року, що, на переконання суду, у повному обсязі спростовує твердження відповідача про наявність підстав для винесення спірного наказу в частині, що стосується позивача.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ 21.11.2017 №608 (далі Порядок №608).

Відповідно до п.3 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (п.8 розділу ІІІ Порядку №608).

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п.1 розділу V Порядку №608).

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (п.2, п.3 розділу V Порядку №608)).

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (п.4 розділу V Порядку №608).

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (п.5 розділу V Порядку №608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п.6 розділу V Порядку №608).

У разі якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідному командиру (начальнику) військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, для прийняття рішення (п.7 розділу V Порядку №608).

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що притягненню військовослужбовця до відповідальності повинне передувати проведення службового розслідування, у ході якого встановлюються обставини, зазначені у пункті 3 Розд. ІІ Порядку №608.

З матеріалів справи вбачається, що проведення службового розслідування за фактом нестачі, яка існує з 2017 року у групі матеріального забезпечення, було доручене майору ОСОБА_4 .

При цьому, в порушення вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 №608, особою, яка проводила службове розслідування, не здійснено всебічне, повне та об`єктивне вивчення і встановлення фактів правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності.

Крім того, згідно ст. 85 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Оскільки наказ №342 командира Військової частини НОМЕР_2 про призначення службового розслідування видано 14.04.2020, а наказ про результати службового розслідування командира військової частини НОМЕР_2 № 246, яким позивача притягнуто до матеріальної та дисциплінарної відповідальності, видано 18.05.2020, відповідачем порушено встановлений законодавством строк його проведення.

Відповідачем не надано доказів доведеності вини позивача, встановлення причинного-наслідкового зв`язку між діями позивача та подією, що трапилась нібито у 2017 році, причин та умов, що сприяли виникненню нестачі.

Суду не надано доказів на підтвердження доведення до позивача підстав проведення службового розслідування, що є порушенням п.п. 2, 3 розділу ІV Порядку, не надано доказів на підтвердження ознайомлення позивача з його правами та обов`язками під час проведення службового розслідування, доказів його ознайомлення у встановленому порядку зі спірним наказом, про що також свідчить відсутність запису в службовій картці позивача про винесення спірного наказу.

З огляду на викладене, пункти 2 і 5 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 18 травня 2020 року №246 "Про результати проведення службового розслідування", які стосуються притягнення позивача до дисциплінарної і матеріальної відповідальності, є протиправними та підлягають скасуванню.

Що стосується позовних вимог про скасування п. 3 вказаного наказу щодо занесення до книги обліку нестач Військової частини НОМЕР_2 за речовою службою суми 57461,57 грн., вони задоволенню не підлягають, оскільки не стосуються особисто позивача і його прав та обов`язків, а впливають лише на належне ведення відповідачем обліку наявної нестачі.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, враховуючи недоведеність відповідачем обґрунтованості прийняття наказу в певній частині, що оспорюється, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а наказ про результати службового розслідування в частині п. 2 і п. 5 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог в зазначеній частині, відповідно утримання з грошового забезпечення позивача коштів на погашення виявленої суми нестачі також є протиправним, а, отже, порушені права та інтереси позивача підлягають поновленню шляхом задоволення позовних вимог в цій частині шляхом зобов`язання відповідача здійснити повернення (відшкодування) незаконно утриманих коштів.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; юридична адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним і часткове скасування наказу від 18.05.2020 № 246 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 2 і п. 5 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; юридична адреса: АДРЕСА_2 ) від 18.05.2020 № 246 в частині накладення на тимчасово виконуючого обов`язки командира групи матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) дисциплінарного стягнення у вигляді догани і занесення до книги стягнень та нарахувань суми 57461 грн. 57 коп. за старшим лейтенантом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та її утримання до повного погашення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; юридична адреса: АДРЕСА_2 ) повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) незаконно утриманні на підставі наказу від 18.05.2020 №246 кошти з його грошового забезпечення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 лютого 2022 року, його вступну та резолютивну частини проголошено в судовому засіданні 08 лютого 2022 року.

Суддя С.В. Ушенко