Справа № 363/5387/21
Суддя: Баличева М. Б.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

21.02.22 363/5387/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді Баличевої М.Б., секретаря судового засідання Щур А.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що близько 02 години ночі 02.12.2021 р. він рухався на своєму автомобілі ЗАЗ Ланос з номерним знаком НОМЕР_1 по просп. Ст. Бандери з напрямку від метро Дорогожичі до ст.м.Почайна, поблизу мосту на перетині з вулицею Новоконстантинівська на просп. Бандери також виїхав патрульний автомобіль без ввімкнених проблискових маячків з номером 5183. Він зупинився на світлофорі на перехресті з Оболонським проспектом, у крайній правій смузі, оскільки мав намір повертати далі на вулицю Богатирську, а згідно з схемою організації руху та знаком 5.16 (Напрямки руху по смугах) це дозволено робити саме з крайньої правої смуги і не дозволяється з інших смуг. Поліцейський автомобіль знаходився на сусідній смузі трохи позаду нього, з якої рух дозволений лише прямо. Після ввімкнення дозволяючого сигналу світлофора ОСОБА_1 почав рух, поліцейський автомобіль, порушуючи вимогу знаку 5.16 перелаштувався за ним та ввімкнув проблискові маячки синього та червоного кольору. Виконуючи вимоги 2.4 правил ОСОБА_1 зупинився з дотриманням ПДР на парковці біля магазину ІБІС за адресою проспект Бандери 20 близько 02 години ночі, та вийшов із авто. До нього вийшов поліцейський та повідомив, шо зупинив його через непристібнутий пасок безпеки, ОСОБА_1 попросив поліцейського ввімкнути нагрудний відеореєстратор з метою подальшого доведення його невинуватості, повідомив, що був пристебнутий та поцікавився яким саме чином поліцейський помітив непристебнутий пасок безпеки вночі рухаючись позаду, та ще й в атомобілі з тонованими вікнами. Поліцейський повідомив, що побачив це на перехресті сидячи в авто, що стояло збоку в сусідній смузі. Поліцейский повідомив, що відносно нього буде складена постанова, він оцінює ситуацію за власним переконанням, та для розгляду справи йому докази не потрібні. ОСОБА_1 заявив клопотання про те, що хотів би скористатися правовою допомогою, але навіть не давши йому зателефонувати поліцейський почав розгляд справи, чим унеможливив реалізацію цього права. Після того як поліцейський почав розгляд справи позивач надав пояснення ще раз, що був пристібнутий паском безпеки, ПДР не порушував та заявив клопотання про ознайомлення з доказами, але отримав відмову, після цього поліцейський нічого не оголошував та нічого не розглядав, а на питання про результат розгляду справи повідомив, що розгляд триває та він може розглядати її протягом трьох годин та повернувся в поліцейське авто. За півгодини ОСОБА_1 отримав постанову БАБ №003596 про притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ч.5 ст. 121 КУпАП за порушення п. 2.3в ПДР та накладення штрафу в розмірі 510 грн. На підставі викладеного, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

05.01.2022 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про усунення недоліків та клопотання про витребування доказу, а саме: копії постанови БАБ № 003596 від 02.12.2021 р.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.01.2022 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, 15.02.2022 року через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, зазначив, що 01.12.2021 року під час виконання службових обов`язків, перебуваючи на патрулюванні, екіпажом було помічено автомобіль DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого був не пристебнутий ременем безпеки під час керування автомобілем. Відтак, твердження Позивача, викладені у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, беручи до уваги пояснення сторін, викладені в адміністративному позові та у відзиві, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором роти № 2 батальйону № 4 полку № 2 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кобилянським Д.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 003596 від 01 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та порушення п. 2.3в ПДР України.

При поданні до суду позивачем адміністративного позову подана копія постанови серії БАБ № 003596, зміст якої встановити неможливо у зв`язку з неякісною копією документу та його нечитабельним станом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поняття «суду», яке застосовується у Конвенції, не обмежується виключно органами судової влади, а поширюється й на інші державні органи, уповноважені вирішувати питання про притягнення особи до юридичної відповідальності. Так зокрема, орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна (Sramek v. Austria (Срамек проти Австрії), § 36).

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1-126) тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Підпунктом «в» п.2.3 ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;

Частиною 5 ст. 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, покладених в основу прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, а також його правомірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Суд також вважає, що відповідачем під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було порушено вимоги ст. 245 КУпАП, а саме: не повно з`ясовано обставини справи та не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідачем, у порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано жодного доказу у спростування вказаних тверджень позивача.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.01.2022 року витребувано з Управління патрульної поліції в м. Києві належним чином засвідчену копію постанови серії БАБ № 003596 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в порядку ч.5 ст. 122 КУпАП за порушення п. 2.3в ПДР та накладення штрафу в розмірі 510 грн., однак ухвала суду не виконана.

За принципом презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП, не доведений.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова серії БАБ № 003596 від 01.12.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення - скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 122, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 10, 73-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії інспектора роти № 2 батальйону № 4 полку № 2 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кобилянського Д.В.щодо складання постанови серії БАБ № 003596 про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі від 01 грудня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення ст. 121 ч.5 КупАП незаконними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 003596 від 01 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 про накладенняна нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП - скасувати., а провадження по справі- закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий М.Б. Баличева