Справа № 640/14999/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року м. Київ № 640/14999/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю

секретаря судового засідання Чемериса М.С. (за дорученням судді), розглянувши у

порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДочірнього підприємства «Тетра Пак Україна»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, Головного управління ДПС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, Офісу великих платників податків ДПС України
провизнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Тетра Пак Україна» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС України, яка виразилася у невиконанні передбачених законодавством дій, а саме непідготовці та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві висновку про повернення надміру сплаченого до державного бюджету України податку на прибуток у розмірі 4 277 253,28 грн.;

- зобов`язати Офіс великих платників податків ДФС України підготувати висновок про повернення надмірно сплаченого податку на прибуток у розмірі 4 277 253,28 грн. та направити його до Головного управління Державної Казначейської служби України в місті Києві для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Додатково позивач просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

В якості підстав позову позивачем зазначено, що відповідачем-1 протиправно не вчинено дій, спрямованих на повернення надміру сплаченого до державного бюджету України податку на прибуток. Зокрема позивач зазначає, що у ДП «Тетра Пак Україна» наявна переплата по картці особового рахунку «Податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів» в сумі 4 277 253,28 грн., яка виникла в результаті надміру перерахованих коштів протягом 2016 року; позивач звертався із заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань до відповідача-1, проте останній не підготував висновок про повернення з державного бюджету податку на прибуток у сумі 4 277 253,28 грн. та не подав його на виконання органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Позивач акцентував увагу на тому, що відповідно до пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право на повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом; за приписами п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми; відповідно до п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів; на підставі положень ст. 43 Податкового кодексу України та, зважаючи на те, що позивач у 2018 році обліковувався в ГУ ДФС у м. Києві, позивач звертався із заявою про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань № 115 від 05.10.2018, проте листом № 83838/10/26-15-12-03-11 від 18.10.2018 ГУ ДФС у м. Києві підтвердило, що у позивача станом на 16.10.2018 наявна переплата з податку на прибуток в сумі 4 277 253,28 грн., проте заява залишена без розгляду так як у періоді виникнення зазначеної переплати позивач перебував на обліку в Офісі великих платників податків ДФС і відомості про проведення облікових операцій в інтегрованій картці платника податків за 2016-2017 роки в ГУ ДФС у м. Києві відсутні; з 2019 року позивач знову знаходиться на обліку в Офісі великих платників податків; 18.01.2019 позивач звернувся із заявою № 4 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань до відповідача-1; проте замість підготовки відповідного висновку відповідач-1 листом № 3553/10/28-10-42-02-08 від 24.01.2019 повідомив позивача про масштабність проблеми переплат з податку на прибуток та зазначив, що бюджетним розписом не передбачено окремого ресурсу для повернення надміру сплачених сум з податку на прибуток; 21.02.2019 позивач повторно звернувся із заявою № 7 про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань, проте листом № 9379/10/28-10-42-02-08 від 22.02.2019 знову повідомлено про проблеми переплат з податку на прибуток; 16.05.2019 позивач втретє звернувся із заявою до відповідача-1 і отримав аналогічну відписку; факт наявності надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток відповідачем-1 не заперечується, натомість останнім прямо підтверджено суму переплати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі № 640/14999/19, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

05.11.2019 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача-1 надійшло клопотання про розгляд справи у порядку загального провадження.

11.11.2019 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача-1 надійшов відзив на адміністративний позов, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що у своєму письмовому зверненні від 16.05.2019 № 12 ДП «Тетра Пак Україна» зазначило, що підприємство знаходиться на стадії підготовки до процедури ліквідації; згідно Порядку обліку платників податків і зборів Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 у разі прийняття рішення про ліквідацію або реорганізацію платника,, контролюючі органи розпочинають та проводять процедури щодо припинення юридичної особи, якими одночасно призначається та проводиться документальна позапланова перевірка; відтак, у зв`язку з вищезазначеним, та у зв`язку з розпочатою процедурою ліквідації ДП «Тетра Пак Україна», перерахування коштів у сумі 4 277 253,28 грн. шляхом повернення на поточний рахунок доцільно розглянути після закінчення ліквідаційних процедур контролюючого органу.

Також відповідач-1 просив залучити ГУ ДФС у м. Києві у якості другого відповідача у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.11.2019 ухвалено розглядати справу № 640/14999/19 у порядку загального позовного провадження. Справа призначена до розгляду в підготовче засідання на 30.01.2020.

18.11.2019 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючий орган про ліквідацію або реорганізацію; проте, формалізованого і документального оформленого рішення про ліквідацію ДП «Тетра Пак Україна» ще не прийнято; відтак такі твердження відповідача-1 не можна брати до уваги.

28.11.2019 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача-1 надійшли заперечення, у яких останній зазначає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, так як ДП Тетра Пак» знаходиться на стадії підготовки до ліквідації.

28.01.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, у якій останній просить викласти їх у такій редакції:

«- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС України, яка виразилася у невиконанні передбачених законодавством дій, а саме непідготовці та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві висновку про повернення надміру сплаченого до державного бюджету України податку на прибуток у розмірі 4 277 253,28 грн.;

- зобов`язати Офіс великих платників податків ДФС України підготувати висновок про повернення надмірно сплаченого податку на прибуток у розмірі 4 277 253,28 грн. та направити його до Головного управління Державної Казначейської служби України в місті Києві для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ідентифікаційний код 37993783) на користь Дочірнього підприємства «Тетра Пак Україна» (ідентифікаційний код 05381099, НОМЕР_1 , відкритий у АТ «ІНГ Банк Україна», МФО 300539, отримувач ДП «Тетра Пак Україна») суму надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в розмірі 4 277 253,28 грн.».

Також представник позивача просила залучити ГУ ДКС у м. Києві у якості другого відповідача у справі.

30.01.2020 Окружним адміністративним судом м. Києва оголошено перерву у справі до 18.02.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2020 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Головне управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач-2), Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві (далі - відповідач-3) та Офіс великих платників податків ДПС (далі - відповідач-4).

18.02.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача-4 надійшли заперечення, у яких він зазначає, що оскільки ДП «Тетра Пак Україна» звернулося із заявою № 115 від 05.10.2018 про повернення надміру сплачених коштів до ГУ ДФС в м. Києві, отже підготувати висновок має правонаступник - ГУ ДПС у м. Києві.

18.02.2020 Окружний адміністративний суд м. Києва оголосив перерву у справі до 24.03.2020.

12.03.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначає, що ГУ ДПС у м. Києві не порушувало прав позивача; щодо звернення ДП «Тетра Пак Україна» до ГУ ДПС у м. Києві з листом про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань платника податку на прибуток підприємств, то ГУ ДФС у м. Києві було розглянуто лист позивача № 115 від 05.10.2018 та надано відповідь; для того, щоб отримати відомості про проведення облікових операцій за 2016-2017 роки ГУ ДФС у м. Києві було направлено запит до Офісу великих платників ДФС України, відтак і в цій частині відповідач-2 прав позивача не порушував.

13.03.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від відповідача-3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на таке. Процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, а саме податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії врегульовано Порядком повернення коштів, помилкового або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787; відповідно до п. 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету; висновок Офісу великих платників податків ДПС про повернення надмірно сплаченого грошового зобов`язання по ДП «Тетра Пак Україна» до органів казначейства не надходив.

23.03.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2, у якій останній зазначає, що стягнення коштів на користь позивача через відповідача-2 обумовлено необхідністю захисту інтересів позивача та уникнення можливих ризиків невиконання судового рішення відповідачем-1.

24.03.2020 у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в адміністративній справі № 640/14999/19 розгляд справи відкладено на 14.04.2020.

14.04.2020 у зв`язку з поширенням коронавірусу COVID-19, особливостями режиму роботи суду розгляд справи бкло відкладено.

25.06.2020 Окружним адміністративним судом м. Києва оголошено перерву у справі до 30.07.2020.

09.07.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача-2 надійшли додаткові пояснення, у яких останній зазначає, що законодавчо встановлено, що лише після надходження заяви від платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та встановлення відсутності податкового боргу можливе повернення надміру сплачених коштів; на заяву від 05.10.2018 № 115 ГУ ДПС у м. Києві відповідь надало, а тому у діях відповідача-2 відсутня протиправна бездіяльність.

29.07.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшли пояснення, у яких останній зазначає, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу подати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування не призведе до ефективного відновлення права платника податків, а тому ефективним способом захисту є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на користь товариства заборгованості із відшкодування податку.

29.07.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2, у якій останній зазначає, що наразі ГУ ДПС у м. Києві та Офіс великих платників податків ДПС намагаються перекласти один на одного відповідальність стосовно того хто саме повинен вчинити дії направлені на повернення позивачу переплати в сумі 4 277 253,28 грн., існування якої жоден з цих органів не заперечує; однак, наразі для позивача взагалі неважливо хто саме обліковує переплату, оскільки вимоги позивача направлені до Казначейства, а саме повернення з Державного бюджету України безспірної суми.

30.07.2020 Окружним адміністративним судом м. Києва оголошено перерву у справі до 10.09.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2020 ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті на 29.10.2020.

29.10.2020 розгляд справи було відкладено на 10.12.2020.

10.12.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про відмову від однієї позовної вимоги, а саме «зобов`язати Офіс великих платників податків ДФС України підготувати висновок про повернення надмірно сплаченого податку на прибуток у розмірі 4 277 253,28 грн. та направити його до Головного управління Державної Казначейської служби України в місті Києві для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету».

Відтак, позивач просить викласти позовні вимоги у такій редакції:

«- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС України, яка виразилася у невиконанні передбачених законодавством дій, а саме непідготовці та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві висновку про повернення надміру сплаченого до державного бюджету України податку на прибуток у розмірі 4 277 253,28 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ідентифікаційний код 37993783) на користь Дочірнього підприємства «Тетра Пак Україна» (ідентифікаційний код 05381099, НОМЕР_1 , відкритий у АТ «ІНГ Банк Україна», МФО 300539, отримувач ДП «Тетра Пак Україна») суму надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в розмірі 4 277 253,28 грн.».

10.12.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від позивача та відповідача-2 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

10.12.2020 Окружним адміністративним судом м. Києва, зважаючи на клопотання позивача та відповідача-2, у відповідності до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження.

23.12.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача-2 надійшли додаткові пояснення, у яких останній зазначає, що з аналізу інтегрованої картки платника податків з податку на прибуток за 2017 рік вбачається, що протягом 2017 року сплати грошовими коштами податку на прибуток відбулося лише на суму 467 936 грн.; залишок переплати, який обліковувався в ІКП на кінець 2017 року (2 596 416,28 грн.) виник за рахунок декларування позивачем до зменшення грошового зобов`язання, а не внаслідок сплати грошових коштів; з аналізу ІКП з податку на прибуток за 2018 рік вбачається, що протягом 2018 року сплата грошовими коштами відсутня; сума переплати, що обліковується в ІКП з податку на прибуток виникла за рахунок декларування до зменшення сум грошових зобов`язань за період до 2017 року і не відповідає визначенню надміру сплачених грошових зобов`язань; крім того, переплата у розмірі 467 936 грн. виникла 10.10.2017 внаслідок сплати авансових внесків, нарахованих на суму дивідендів та прирівняних до них платежів; така сума переплати не підлягає поверненню платнику податків відповідно до абз. 6 пп. 57.1-1.2 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

25.01.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшли пояснення, у яких останній зазначає, що переплата у сумі 4 277 253,28 грн. виникла в результаті сплати податку на прибуток понад нараховані зобов`язання за результатами 2016 року, а саме позивачем сплачено більше, ніж узгоджено; до того ж, пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України не містить заборони щодо можливості віднесення до надміру сплачених грошових зобов`язань сум, що виникли саме за рахунок декларування до зменшення грошових зобов`язань; переплата в розмірі 4 277 253,28 грн. виникла в результаті сплати позивачем податку на прибуток понад нараховані зобов`язання за результатами 2016 року; позивач подавав квартальні декларації з податку на прибуток , за результатами яких декларував та сплачував податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду - це код рядка 19; всього позивач сплатив 15 615 548 грн. податку на прибуток, що підтверджується копіями платіжних доручень; за результатами подання річної декларації за 2016 рік зобов`язання з податку на прибуток за 2016 рік склало всього 5 912 182,00 грн. та підтверджується даними річної декларації з податку на прибуток за 2016 рік; камеральна перевірка звітності позивача не встановила жодних порушень позивачем законодавства; таким чином, податок на прибуток був сплачений у більшому розмірі (на 9 703 366 грн.), ніж підлягав сплаті за підсумками року; така переплата в подальшому частково використана позивачем, в результаті чого залишок переплати в розмірі 4 277 253,28 грн. позивач наразі просить стягнути в межах цієї справи; до того ж, належних доказів відсутності переплати в розмірі 4 277 253,28 грн. відповідач не надав.

Також позивач зазначив, що сума переплати в розмірі 4 277 253,28 грн. не містить в собі суму 467 936,00 грн. (авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів), яка нібито не підлягає поверненню позивачу за міркуваннями відповідача; суму 467 936,00 грн. позивач сплатив та в подальшому відобразив у звітній річній декларації - код рядка 22; у цій же декларації позивач зазначив, що суму 467 936,00 грн. у рядку 16ЗП як суму, що зменшує нараховану суму податку; тобто, сума нарахованого авансового платежу зменшила нарахування податку на прибуток за 2017 рік, тому що вона вже окремо була нарахована та сплачена.

25.01.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про залучення доказів на підтвердження понесених витрат, у якому останній просив у разі задоволення позову стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 96 000 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.01.2022 здійснено заміну відповідача у справі № 640/14999/19 з Головного управління ДПС у м. Києві () на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України ().

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05.10.2018 ДП «Тетра Пак Україна» звернулося до ГУ ДФС у м. Києві із заявою № 115 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань платника з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, на поточний рахунок платника у банку. У цій заяві ДП «Тетра Пак Україна», посилаючись на п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України, просило повернути наявну у нього переплату з податку на прибуток підприємств у розмірі 4 277 253,28 грн.

18.10.2018 ГУ ДФС у м. Києві листом № 83838/10/26-15-12-03-11 повідомило ТОВ «Тетра Пак Україна», що згідно з інформаційними ресурсами ДФС України в інтегрованій картці платника ДП «Тетра Пак Україна» за кодом бюджетної класифікації 11020300 (податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів) станом на 16.10.2018 обліковується переплата з податку на прибуток в сумі 4 277 253,28 грн.; ДП «Тетра Пак Україна» у 2016 та 2017 роках перебувало на обліку в Офісі великих платників податків ДФС; відомості про проведення облікових операцій в ІКП за 2016-2017 роки в ГУ ДФС у м. Києві відсутні. ГУ ДФС у м. Києві залишило заяву ДП «Тетра Пак Україна» без розгляду.

18.01.2019 ДП «Тетра Пак Україна» звернулося до Офісу великих платників податків ДФС із заявою № 4 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань платника з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, на поточний рахунок платника у банку. У цій заяві ДП «Тетра Пак Україна», посилаючись на п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України, просило повернути наявну у нього переплату з податку на прибуток підприємств у розмірі 4 277 253,28 грн.

24.01.2019 Офіс великих платників податків ДФС листом № 3553/10/28-10-42-02-08 повідомило ДП «Тетра Пак Україна», що на сьогоднішній день проблема переплат з податку на прибуток підприємств не є новою і не відноситься лише до ДП «Тетра Пак Україна», а стосується широкого кола суб`єктів господарювання; системне не вирішення зазначеної проблеми протягом багатьох років призвело до її масштабного збільшення; при цьому, на сьогодні діючим бюджетним розписом не передбачено окремого ресурсу для повернення (перерахування) надміру сплачених сум з податку на прибуток підприємств. ДП «Тетра Пак Україна» запропоновано розглянути питання щодо можливості подальшого використання переплати для сплати майбутніх податкових зобов`язань з даного виду податку.

21.02.2019 ДП «Тетра Пак Україна» повторно звернулося до Офісу великих платників податків ДФС із заявою № 7 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань платника з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, на поточний рахунок платника у банку. У цій заяві ДП «Тетра Пак Україна», посилаючись на п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України, просило повернути наявну у нього переплату з податку на прибуток підприємств у розмірі 4 277 253,28 грн.

22.02.2019 Офіс великих платників податків ДФС листом № 9379/10/28-10-42-02-08 повідомило ДП «Тетра Пак Україна», що на сьогоднішній день проблема переплат з податку на прибуток підприємств не є новою і не відноситься лише до ДП «Тетра Пак Україна», а стосується широкого кола суб`єктів господарювання; системне не вирішення зазначеної проблеми протягом багатьох років призвело до її масштабного збільшення; при цьому, на сьогодні діючим бюджетним розписом не передбачено окремого ресурсу для повернення (перерахування) надміру сплачених сум з податку на прибуток підприємств.

16.05.2019 ДП «Тетра Пак Україна» повторно звернулося до Офісу великих платників податків ДФС із заявою № 12 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань платника з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, на поточний рахунок платника у банку. У цій заяві ДП «Тетра Пак Україна», акцентувало увагу на тому, що згідно рішення власника підприємство знаходиться у стадії підготовки до процесу ліквідації, тому не зможе використати наявну переплату в рахунок майбутніх податкових зобов`язань зі сплати податків та/або інших обов`язкових платежів та, посилаючись на п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України, просило повернути наявну у нього переплату з податку на прибуток підприємств у розмірі 4 277 253,28 грн.

02.07.2019 Офіс великих платників податків ДФС листом № 32767/10/28-10-42-02-08 повідомило ДП «Тетра Пак Україна», що у зв`язку з розпочатою процедурою ліквідації платника ДП «Тетра Пак Україна» перерахування коштів в сумі 4 277 253,28 грн. шляхом повернення на розрахунковий рахунок доцільно розглянути після закінчення ліквідаційних процедур контролюючого органу.

Не погоджуючись із такими відмовами відповідача-1, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у його постанові від 14.04.2021 у справі № 2340/3024/18 (адміністративне провадження № К/9901/2378/19).

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. пп. 16.1.2, 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

За приписами пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. п. 43.1-43.4 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

За приписами п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Порядком про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі за текстом - Порядок № 787), визначено алгоритм дій державних органів та їх взаємовідносини в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань.

Відповідно до п. 3 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв`язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Відповідно до п. 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Таким чином, необхідною обставиною для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках податкового органу як переплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється контролюючими органами, є факт ухвалення податковим органом висновку про повернення надмірно сплачених сум податку.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 14.05.2019 у справі № 814/3223/15 (адміністративне провадження № К/9901/19203/18).

Взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України регламентувалися до 01.11.2019 Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2016 № 1146 (далі за текстом - Порядок № 1146).

Відповідно до п. 5 Порядку № 1146 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1146 у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються: 1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету; 3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку; 6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

За приписами п. 7 Порядку № 1146 після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені (крім грошових зобов`язань та пені з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Відповідно до п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Зміст вказаних норм дає підстави для висновку, що обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів є одночасна наявність наступних обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 ПК України. За наслідками подання відповідної заяви орган ДФС у визначені законом строки повинен або підготувати висновок про повернення такої суми, або надати письмову відмову у поверненні коштів з бюджету.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у його постанові від 18.02.2021 у справі № 818/881/16 (адміністративне провадження № К/9901/26850/18).

Отже аналіз наведених правових норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що поверненню підлягають грошові кошти, що обліковуються за платником податку як переплата з обов`язкових платежів, за умови подання заяви про повернення коштів на рахунок платника податків у визначений законом строк.

З наявних в матеріалах справи податкових декларацій з податку на прибуток за І квартал 2016 року, півріччя 2016 року, три квартали 2016 року, за 2016 рік, а також із витягу з електронного кабінету платника податків вбачається, що у позивача наявна переплата з податку на прибуток в розмірі 4 277 253,28 грн., яка виникла в результаті сплати позивачем податку на прибуток понад нараховані зобов`язання за 2016 рік.

До того ж, відповідачі не заперечують факт передплати з податку на прибуток підприємств у ДП «Тетра Пак Україна» у розмірі 4 277 253,28 грн. Так, ГУ ДФС у м. Києві у своєму листі від 18.10.2018 № 83838/26-15-12-03-11 підтвердило, що згідно з інформаційними ресурсами ДФС в ІКП ДП «Тетра Пак Україна» за кодом бюджетної класифікації 11020300 обліковується переплата з податку на прибуток підприємств у розмірі 4 277 253,28 гр.

Так, у 2016 році позивач подавав декларації з податку на прибуток, за результатами яких декларував податок на прибуток у таких розмірах:

1) у І кварталі 2016 року ДП «Тетра Пак Україна» відобразило податок на прибуток у розмірі 1 953 390,00 грн. (код рядка 19 податкової декларації з податку на прибуток за І квартал);

2) у півріччі 2016 року ДП «Тетра Пак Україна» відобразило податок на прибуток у розмірі 5 920 731,00 грн. (код рядка 19 податкової декларації з податку на прибуток за півріччя 2016 року);

3) у ІІІ кварталі 2016 року ДП «Тетра Пак Україна» відобразило податок на прибуток у розмірі 5 917 289,00 грн. (код рядка 19 податкової декларації з податку на прибуток за ІІІ квартал 2016 року);

4) у річній декларації з податку на прибуток ДП «Тетра Пак Україна» відобразило податок на прибуток у розмірі -11 766 718,00 грн. (код рядка 19 річної податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік).

Як вбачається із банківських виписок, які долучені до матеріалів справи, ДП «Тетра Пак Україна» сплачено 708 022,00 грн. податку на прибуток за І квартал 2016 року, 5 920 731,00 грн. за ІІ квартал 2016 року, 5 917 289,00 грн. податку на прибуток за ІІІ квартал 2016 року та 3 069 506,00 грн. податку на прибуток за IV квартал 2016 року. Всього за 2016 рік сплачено 15 615 548,00 грн. податку на прибуток.

Факт сплати податку на прибуток у всіх кварталах 2016 року підтверджується і платіжними дорученнями № 6743 від 18.05.2016, № 6848 від 18.08.2016, № 6945 від 17.11.2016 та № 6989 від 29.12.2016, які наявні в матеріалах справи.

Поряд з цим, за результатами подання річної декларації за 2016 рік зобов`язання з податку на прибуток за 2016 рік склало всього 5 912 182,00 грн. (код рядка 06 податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік).

Відтак, позивачем сплачено податку на прибуток 15 615 548,00 грн, в той час як фактично підлягало сплаті тільки 5 912 182,00 грн. Отже, переплата податку на прибуток склала 9 703 366,00 грн.

Як підтверджується матеріалами справи, в подальшому переплата 9 703 366,00 грн. була частково використана ДП «Тетра Пак Україна» і загальний підсумок переплати станом на дату подачі ДП «Тетра Пак Україна» заяв про повернення надміру сплаченого податку на прибуток склав 4 277 253,28 грн.

З огляду на зазначене позивач звернувся до відповідача-1 із заявами від 18.01.2019 № 4, від 21.02.2019 № 7 та від 16.05.2019 № 12 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань платника з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, на поточний рахунок платника у банку, у яких посилаючись на п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України, просило повернути наявну у нього переплату з податку на прибуток підприємств у розмірі 4 277 253,28 грн.

Як вже встановлювалося судом вище, відповідач-1 своїми листами від 24.01.2019 № 3553/10/28-10-42-02-08, від 22.02.2019 № 9379/10/28-10-42-02-08 та від 02.07.2019 № 32767/10/28-10-42-02-08 повідомило ДП «Тетра Пак Україна», що повернення коштів є масштабною проблемою і було рекомендовано ДП «Тетра Пак Україна» розглянути питання щодо зарахування надміру сплачених сум податку на прибуток у рахунок погашення майбутніх зобов`язань. Серед іншого, відповідач-1 посилався і на відсутність окремого ресурсу у бюджетному розписі для повернення надміру сплаченого податку на прибуток.

Натомість, ані Податковим кодексом України, ані Порядком № 1146 не передбачено такої підстави для відмови у поверненні наміру сплачених сум податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств як відсутність окремого ресурсу у бюджетному розписі для повернення надміру сплаченого податку.

Натомість, як зазначалось судом вище, передумовою повернення грошових коштів, що обліковуються за платником податку як переплата з обов`язкових платежів, є лише подання заяви про повернення коштів на рахунок платника податків у визначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у відповідності до положень статті 43 Податкового кодексу України звернувся до відповідача-1 з відповідними заявами щодо повернення на поточний рахунок позивача переплати з податку на прибуток підприємств.

На час звернення до податкового органу із відповідними заявами про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у позивача податковий борг був відсутній, що не заперечується відповідачем-1.

В свою чергу, відповідач-1 у порушення вимог статті 43 Податкового кодексу України та Порядку № 1146 висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету не підготував та, відповідно, не подав відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242 (із змінами).

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пізніше ніж за дев`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Відповідний місцевий фінансовий орган протягом двох робочих днів погоджує отримані висновки шляхом засвідчення підписом керівника місцевого фінансового органу, скріпленим гербовою печаткою, і не пізніше наступного робочого дня після погодження повертає їх згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу ДФС.

З огляду на зазначене суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Офісу великих платників податків ДФС України, яка виразилася у невиконанні передбачених законодавством дій, а саме непідготовці та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві висновку про повернення надміру сплаченого до державного бюджету України податку на прибуток у розмірі 4 277 253,28 грн. ґрунтуються на приписах чинного законодавства, а відтак підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві надміру сплачених сум грошових зобов`язань, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошує, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Вирішення питання про надання висновку не забезпечує погашення заборгованості держави перед боржником, а сприяє лише частковому відновленню порушеного права. Неприпустимою є відмова особі в задоволенні позовних вимог лише на тій підставі, що така особа прагне відновити порушене право у повному обсязі. До того ж наявність рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати висновок про суму податку, яка підлягає поверненню платникові з бюджету, та примусове виконання такого рішення не виключає виникнення подальшого спору щодо цієї ж суми надмірно сплачених авансових внесків у разі неперерахування коштів на рахунок платника на підставі виданого висновку.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Відтак, суд акцентує на тому, що з метою забезпечення належного захисту прав позивача, наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача надміру сплачених сум грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у його постановах від 14.04.2020 у справі № 814/3227/15 (касаційне провадження № К/9901/19462/18), від 03.03.2020 у справі № 814/3691/15 (адміністративне провадження № К/9901/28157/18, № К/9901/28158/18), від 28.05.2020 у справі № 816/2206/17 (адміністративне провадження № К/9901/56764/18), від 09.06.2020 у справі № 805/3048/15-а (касаційне провадження № К/9901/28845/1) та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15 (провадження № 11-778апп18).

Додатково суд акцентує увагу і на тому, що твердження відповідача-1 про відсутність окремого ресурсу у бюджетному розписі для повернення надміру сплаченого податку на прибуток позивачу не заслуговують на увагу з огляду на таке.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Поряд з цим, Верховний Суд у своїй постанові від 12.12.2018 у справі № 825/874/17 (адміністративне провадження № К/9901/17256/18) зазначив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Поряд з цим, суд критично ставиться до посилань ГУ ДФС у м. Києві стосовно того, що відомості про проведення облікових операцій в ІКП за 2016-2017 роки в ГУ ДФС у м. Києві відсутні, так як у цей період ДП «Тетра Пак Україна» перебувало на обліку в Офісі великих платників податків ДФС з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 підрозділу 1 розділу ІІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 0704.2016 № 422, (далі за текстом - Порядок № 422) при переведенні на обслуговування платника з одного органу ДФС до іншого (взяття на облік / зняття з обліку) у разі ліквідації чи реорганізації органу ДФС, адміністративно-територіальної реформи, зміни меж областей (Автономна Республіка Крим, області) (районів, міст) чи інших, не залежних від платника податків об`єктивних причин, унаслідок яких змінюється орган ДФС, в якому обліковується платник податків, здійснюються зняття з обліку платника податку в одному органі ДФС та взяття на облік в іншому відповідному органі ДФС. Переведення платників податків здійснюється на підставі переліку платників податків, стосовно яких змінюється місце обліку, затвердженого відповідним органом ДФС вищого рівня.

У день внесення до інформаційної системи в органі ДФС ознаки щодо належності до зазначеного переліку та зняття з обліку платника відбувається автоматична передача ІКП з попереднього місця обліку платника шляхом зміни реквізитів ІКП в частині кодів областей (Автономна Республіка Крим, області, міста Київ та Севастополь), району відповідно до нового місця обліку платника з фіксацією події в реєстрі передачі ІКП між органами ДФС. За новим місцем обліку платника отримані ІКП відображаються в реєстрі отриманих ІКП.

Так, зі змісту листа ГУ ДФС у м. Києві від 18.10.2018 № 83838/10/26-15-12-03-11 вбачається, що відсутність відомостей про проведення облікових операцій в ІКП за 2016-10217 роки стало перешкодою для своєчасного отримання відомостей про проведення облікових операцій в інтегрованій картці платника з податку на прибуток і як наслідок підставою для залишення заяви позивача про повернення надміру сплаченого податку на прибуток без розгляду.

Проте, відповідні обставини не спростовують права платника податку на повернення надміру сплачених сум податків в порядку, визначеному статтею 43 Податкового кодексу України, а тому не звільняють відповідний податковий орган від обов`язку вчинити дії щодо повернення позивачу надміру сплачених сум.

Щодо тверджень ГУ ДПС у м. Києві про те, що переплата виникла внаслідок декларування позивачем до зменшення грошового зобов`язання, а не внаслідок сплати грошових коштів повністю спростовується матеріалами справи, зокрема, банківськими виписками та платіжними дорученнями № 6743 від 18.05.2016, № 6848 від 18.08.2016, № 6945 від 17.11.2016 та № 6989 від 29.12.2016, які підтверджують сплату податку на прибуток підприємств у загальному розмірі 15 615 548,00 грн. В подальшому така переплата частково зараховувалась в рахунок погашення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення цієї справи залежить від доведеності відповідачем правомірності прийняття спірного рішення.

При цьому, суд акцентує увагу, що в порядку виконання обов`язку, встановленого ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачами не доведено правомірність відмови позивачу в задоволенні заяв про повернення сум надміру сплаченого податку на прибуток підприємств.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги ДП «Тетра Пак Україна» підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, то варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень суд може під час ухвалення рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Зважаючи, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом, а не обов`язком суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, з урахуванням того, що позивачем в позові не наведено обґрунтувань необхідності застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням рішення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконання рішення суду у цій справі.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 96 000,00 грн. суд зазначає наступне.

За приписами статті 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту. Адвокатське об`єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання. Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписами ч. ч. 3, 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, у матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги № 11-1/78-2019 від 23.12.2019, укладений між АО «КМ Партнери» та ДП «Тетра Пак Україна».

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 11-1/78-2019 від 23.12.2019 Об`єднання зобов`язується за запитом Довірителя та/або його посадових (службових) осіб надавати йому послуги з правової (правничої) допомоги.

У пункті 5.3 договору про надання правової допомоги № 11-1/78-2019 від 23.12.2019 містяться індивідуальні погодинні ставки адвокатів-учасників AO «КМ Партнери» та їх помічників, а, також умови надання правничої допомоги позивачу.

У акті про надання послуг від 07.10.2020 описано послуги, надані AO «КМ Партнери» у рамках договору з позивачем, кількість часу, що була затрачена адвокатом на надання послуг, загальну вартість відповідно до погодинної ставки адвоката.

Відповідно до п. 3 акта про надання послуг від 07.10.2020 вартість виконаних робіт, яка підлягає сплаті, становить 96 000,00 грн.

07.10.2020 АО «КМ Партнери» виписано рахунок-фактуру № 86 на загальну суму 96 000 грн., який було виставлено позивачу до оплати на підставі даних акта про надання послуг.

Відповідно до платіжного доручення № 7305 від 15.12.2020 ДП «Тетра Пак Україна» сплатило на користь АО «КМ Партнери» 96 000,00 грн за послуги з надання професійної правничої допомоги згідно рах. № 86 від 07.10.2020.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ «Баришевський проти України» від 26.02.2015, «Двойних проти України» від 12.10.2006, «Меріт проти України» від 30.03.2004 зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19 зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

За таких обставин, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, керуючись принципом співмірності витрат на правничу допомогу та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, суд дійшов висновку, що справедливим та співрозмірним є призначення компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 32 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із платіжного доручення № 11296 від 30.07.2019 ДП «Тетра Пак Україна» сплачено судовий збір у розмірі 2 007,00 грн., із платіжного доручення № 11311 від 05.09.2019 - сплачено судовий збір у розмірі 17 203,00 грн., всього 19 210,00 грн.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про задоволення позову, то підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС України судовий збір у розмірі 19 210,00 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов, з у рахуванням поданих уточнень, Дочірнього підприємства «Тетра Пак Україна» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС України (адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11, ідентифікаційний код 39440996), яка виразилася у невиконанні передбачених законодавством дій, а саме непідготовці та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві висновку про повернення надміру сплаченого Дочірнім підприємством «Тетра Пак Україна» (адреса: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 28-А, (літера Г), ідентифікаційний код ) до державного бюджету України податку на прибуток у розмірі 4 277 253,28 грн. (чотири мільйона двісті сімдесят сім тисяч двісті п`ятдесят три гривні 28 копійок).

3. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (адреса: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А, ідентифікаційний код 37993783) на користь Дочірнього підприємства «Тетра Пак Україна» (ідентифікаційний код 05381099, НОМЕР_1 , відкритий у АТ «ІНГ Банк Україна», МФО 300539, отримувач ДП «Тетра Пак Україна») суму надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в розмірі 4 277 253,28 грн. (чотири мільйона двісті сімдесят сім тисяч двісті п`ятдесят три гривні 28 копійок).

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС України (адреса: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11г, ідентифікаційний код 43141471) шляхом їх безспірного списання на користь Дочірнього підприємства «Тетра Пак Україна» (адреса: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 28-А, (літера Г), ідентифікаційний код ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000,00 (тридцять дві тисячі гривень).

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС України (адреса: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11г, ідентифікаційний код 43141471) шляхом їх безспірного списання на користь Дочірнього підприємства «Тетра Пак Україна» (адреса: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 28-А, (літера Г), ідентифікаційний код ) сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя К.С. Пащенко