Справа № 440/17042/21
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/17042/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Коломацької сільської ради про визнання пртиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 /позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Коломацької сільської ради (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області (дванадцятої сесії сільської ради восьмого скликання) від 24 листопада 2021 року в частині відмови в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності іншого сільськогосподарського призначення у приватну власність площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:001:0280);

- зобов`язати Коломацьку сільську раду Полтавського району Полтавської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності іншого сільськогосподарського призначення у приватну власність площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:001:0280).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не містить підстави, передбаченої частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, якою визначено чіткий перелік підстав для відмови у наданні дозволу для розроблення проекту землеустрою.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У наданому до суду відзиві на позовну заяву /а.с. 18-24/ представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що землі, на які претендує позивач, розміщені під будівлями, що належать ОСОБА_1 на праві власності, і є землями для іншого сільськогосподарського призначення. Колишнє колективне сільськогосподарське підприємство використовувало земельну ділянку як приміщення двору, де зберігалась сільськогосподарська техніка та відповідне обладнання. Земельна ділянка з кадастровим номером 1:01:001:0280 була функціонально підлаштована під зберігання техніки та пожежного депо, у свою чергу не пристосована для ведення особистого селянського господарства, не може використовуватись як рілля та приміщення не пристосовані під сільськогосподарське виробництво або зберігання сільськогосподарської продукції.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 позовну заяву залишено без руху.

17.12.2021 позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01.02.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечував щодо доводів відповідача, викладених у відзиві.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України, копія якого наявна у справі /а.с. 39 - 40/.

ОСОБА_1 звернувся до Коломацької сільської ради з клопотанням від 02.03.2021, в якому просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для особистого селянського господарства - 0,692 га для передачі у приватну власність за рахунок земель комунальної власності Коломацької об`єднаної територіальної громади з кадастровим номером 1:01:001:0280 /а.с. 38/.

До клопотання позивачем додано: копію паспорта, копію картки платника податків, викопіювання місця розташування земельної ділянки.

10.03.2021 ОСОБА_1 подав до відповідача заяву, в якій зазначив про виправлення помилки, допущеної при подачі клопотання від 03.03.2021, а саме: цільове призначення бажаної земельної ділянки: "для іншого сільськогосподарського призначення" /а.с. 43/.

За результатами розгляду даного клопотання відповідач листом повідомив позивача, що клопотання про надання земельної ділянки у власність було розглянуто на комісії агропромислового розвитку на черговій сьомій сесії восьмого скликання від 26.03.2021 та запропоновано укласти договір оренди на спірну земельну ділянку. Вважаючи такі дії протиправними, позивач оскаржив їх до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі № 440/4128/21, яке набрало законної сили 05.11.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 03 березня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності Коломацької об`єднаної територіальної громади (кадастровий номер :01:001:0280). Зобов`язано Коломацьку сільську раду Полтавського району Полтавської області розглянути у визначеному законом порядку на сесії сільської ради клопотання ОСОБА_1 від 03 березня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності Коломацької об`єднаної територіальної громади (кадастровий номер :01:001:0280) та прийняти відповідне рішення. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням дванадцятої сесії восьмого скликання Коломацької сільської ради від 24.11.2021 "Про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 440/4128/21 про розгляд заяви ОСОБА_1 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства (кад. номер :01:001:0280)" та прийняття відповідного рішення" /а.с. 44/ відмовлено гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності іншого сільськогосподарського призначення (код КВЦПЗ - 01.13) у приватну власність, площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) (кадастровий номер :01:001:0280), що знаходиться в АДРЕСА_1 , на якій знаходяться нежитлові будівлі (пожежне депо-диспетчерська та будівля автопарку).

Пунктом 2 зазначеного рішення зазначено, що гр. ОСОБА_1 заключити договір оренди з Коломацькою сільською радою на земельну ділянку комунальної власності, площею 0,692 га (кадастровий номер :01:001:0280), що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вважаючи рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України).

За змістом ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною першою статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

За приписами частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 1 статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.97 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (надалі - Закон №280/97-ВР) передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За змістом статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені у статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

Як встановлено судом, позивач є громадянином України, а тому має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , звертаючись до Коломацької сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для особистого селянського господарства - 0,692 га для передачі у приватну власність за рахунок земель комунальної власності Коломацької об`єднаної територіальної громади з кадастровим номером 1:01:001:0280 /а.с. 38/, додав, зокрема, викопіювання із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки /а.с. 42/, копію паспорта /а.с. 39-40/, копію картки платника податків /а.с. 41/.

Позивачем в заяві зазначено цільове призначення земельної ділянки, її орієнтовний розмір.

Надалі 10.03.2021 ОСОБА_1 подав до відповідача заяву, в якій уточнив цільове призначення бажаної земельної ділянки: "для іншого сільськогосподарського призначення" /а.с. 43/.

Таким чином, позивачем надано необхідний та повний пакет документів, визначений статтею 118 Земельного кодексу України, що не спростовано відповідачем, а тому у Коломацької сільської ради виник обов`язок розглянути подане клопотання у строки, встановлені статтею 118 Земельного кодексу України.

З рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Коломацької сільської ради від 24.11.2021 "Про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 440/4128/21 про розгляд заяви ОСОБА_1 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства (кад. номер :01:001:0280)" та прийняття відповідного рішення" /а.с. 44/ слідує, що гр. ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності іншого сільськогосподарського призначення (код КВЦПЗ - 01.13) у приватну власність, площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) (кадастровий номер :01:001:0280), що знаходиться в АДРЕСА_1 , на якій знаходяться нежитлові будівлі (пожежне депо-диспетчерська та будівля автопарку).

Зміст вказаного рішення свідчить, що таке рішення не містить підстав, передбачених законодавством, та мотивів для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

Як зазначалось вище, єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому суд зауважує, що невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

Суд констатує, що у спірному рішенні не конкретизовано, у чому саме бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене заявником в графічних матеріалах, не відповідає законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

Отже, суд приходить до висновку, що рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Коломацької сільської ради від 24.11.2021 не відповідає критерію обґрунтованості та мотивованості, прийняте без врахування усіх істотних обставин, що мають значення для розгляду клопотання позивача.

Суд звертає увагу на те, що вказане рішення містить лише посилання на п. 7 статті 120, статті 12, 118, 122 Земельного кодексу України та статтю 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", водночас конкретні обставини та мотиви застосування цих правових норм відсутні.

Стосовно посилання відповідача у відзиві на те, що землі, на які претендує позивач, розміщені під будівлями, що належать ОСОБА_1 на праві власності, і є землями для іншого сільськогосподарського призначення та не пристосовані для ведення особистого селянського господарства, не може використовуватись як рілля та приміщення не пристосовані під сільськогосподарське виробництво або зберігання сільськогосподарської продукції, суд зазначає, що вказані обставини не були покладені в основу спірного рішення як підстава для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в документі, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 826/17201/17.

Таким чином, посилання відповідача на обставини, які не були покладені в основу спірного рішення, є безпідставними.

Також суд вважає за необхідне відзначити, що матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником нежитлових будівель (будівля автопарку, пожежне депо-диспетчерська) за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 27/ і позивачем не заперечується той факт, що вказані нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0280, щодо якої подано клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

При цьому земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0280 має цільове призначення - 01.13. "Для іншого сільськогосподарського призначення", категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, про що свідчить інформація з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку /а.с. 49 - 50/.

Згідно зі статтею 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно до пункту 1.4 розділу І Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, класифікація видів цільового призначення земель визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Згідно з класифікацією видів цільового призначення земель до земель сільськогосподарського призначення відносяться, зокрема, землі для ведення особистого селянського господарства (підрозділ 01.03. розділу 01); землі для іншого сільськогосподарського призначення (підрозділ 01.13 розділу 01)

Суд зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 02.03.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Надалі заявою від 10.03.2021 позивач уточнив цільове призначення бажаної земельної ділянки, а саме "для іншого сільськогосподарського призначення".

При цьому суд акцентує увагу на тому, що відповідач у спірному рішенні відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства , у зв`язку з чим посилання відповідача на те, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для іншого сільськогосподарського призначення з огляду на те, що частиною першою статті 121 ЗК України не передбачене право на безоплатну передачу земельних ділянок із цільовим призначенням - для іншого сільськогосподарського призначення, є безпідставними та не випливають із суті спірного рішення.

Зазначення у спірному рішенні про те, що на бажаній земельній ділянці розташовані нежитлові будівлі, жодним чином не дає можливості встановити, яким чином, на думку відповідача, вказана обставина перешкоджає наданню дозволу на розробку проекту землеустрою.

Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач не встановив істотних обставин, які мають значення для розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, прийнявши рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Коломацької сільської ради від 24.11.2021 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, яке не ґрунтується на вимогах закону, є не мотивованим, а відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.

Обираючи ефективний та належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з наступних міркувань.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи повноваження суду та предмет доказування у цій справі, рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Коломацької сільської ради від 24.11.2021 перевіряється судом на предмет правомірності, виходячи лише із тих мотивів, які покладалися відповідачем в основу його винесення.

Беручи до уваги те, що відповідачем у рішенні не викладено конкретні обставини відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд позбавлений можливості дослідити їх для надання оцінки правомірності відмови та виконанню позивачем усіх визначених законом умов, необхідних для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

За таких обставин, належним способом захисту та відновлення прав позивача є зобов`язання Коломацької сільської ради повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02.03.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для особистого селянського господарства - 0,692 га для передачі у приватну власність за рахунок земель комунальної власності Коломацької об`єднаної територіальної громади з кадастровим номером 1:01:001:0280, з урахуванням заяви ОСОБА_1 від 10 березня 2021 року, та з урахуванням висновків суду.

Така позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.12.2019 у справі №806/2540/17 та у постанові Великої Палати від 06.11.2019 у справі №509/1350/17.

Отже, адміністративний позов належить задовольнити частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 908,00 грн підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 08.12.2021.

Зважаючи на часткове задоволення адміністративного позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Центральна, 54, с. Коломацьке, Полтавський район, Полтавська область, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Коломацької сільської ради від 24.11.2021 "Про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 440/4128/21 про розгляд заяви ОСОБА_1 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,692 га для ведення особистого селянського господарства (кад. номер :01:001:0280)" та прийняття відповідного рішення".

Зобов`язати Коломацьку сільську раду Полтавського району Полтавської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02 березня 2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для особистого селянського господарства - 0,692 га для передачі у приватну власність за рахунок земель комунальної власності Коломацької об`єднаної територіальної громади з кадастровим номером 1:01:001:0280, з урахуванням заяви ОСОБА_1 від 10 березня 2021 року, та з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коломацької сільської ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Довгопол