Справа № 300/657/22
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" лютого 2022 р. справа № 300/657/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в особі старшого державного виконавця Керніцького А.В., Державної казначейської служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними дій, відшкодування заподіяної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в особі старшого державного виконавця Керніцького А.В., Державної казначейської служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними дій щодо відкриття виконавчого провадження після строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, арешту коштів боржника, стягнення виконавчого збору та боргу за виконавчим провадженням; відшкодування шкоди шляхом повернення неправомірно стягнутих коштів в сумі 3940 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2022 №68119670 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження з виконання постанови Управління патрульної поліції від 07.08.2021 №487326 про стягнення штрафу в розмірі 3400 грн. На переконання позивача державний виконавець мав повернути постанову стягувачу, а не розпочинати за нею виконавче провадження та приймати інші постанови на виконання такого виконавчого документу.
Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2022 №68119670 протиправною з огляду на те, що постанова винесена інспектором 07.08.2021, а пред`явлена до виконання 12.01.2022 з спливом трьохмісячного терміну встановленого Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явився, суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити.
Представники відповідачів Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Державної казначейської служби України, третьої особи Головного управління Національної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно. Причини неявки суду невідомі. Правом на подання відзиву на позовну заяву та пояснень не скористалися.
Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, оскільки згідно положень ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу за відсутності позивача.
За наведених обставин, керуючись п.1 ч.3, ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.
Постановою Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 07.08.2021 серії ДП18 №487326 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 122 КУпАП у вигляді штрафу 3400 грн. (а.с.28).
Враховуючи, що позивачем штраф у добровільному порядку не був сплачений Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області 12.01.2022 постанову про накладення адміністративного стягнення звернуто до примусового виконання.
Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Керніцького А.В. від 13.01.2022 №68119670 відкрито виконавче провадження з виконання постанови Управління патрульної поліції від 07.08.2021 серії ДП18 №487326 (а.с.7-8, 27).
Далі, 20.01.2022 старшим державним виконавцем Керніцьким А.В. винесено постанови про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 340 грн., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 200 грн. та постанову про арешт коштів боржника (а.с.12-13).
Позивач вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2022 №68119670 та відповідно постанови про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та арешт коштів боржника від 20.01.2022 незаконними звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження".
Так, згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом п. 6 ч. 1статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Сторонами по справі не надано доказів та з матеріалів справи не встановлено, що постанова Управління патрульної поліції серії ДП №487326 від 07.08.2021 оскаржувалася позивачем. Зокрема це вказано і позивачем у позовній заяві. Також матеріали справи не містять доказів з приводу відстрочення виконання вищевказаної постанови.
Отже, у відповідності до положень ст. 303 КУпАП постанова Управління патрульної поліції серії ДП №487326 від 07.08.2021 у разі несплати позивачем штрафу у встановлений строк мала бути звернута до примусового виконання до 07.11.2021.
При цьому, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 68119670 датою надходження виконавчого документу до державного виконавця є 12.01.2022 (а.с.9).
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущений встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Зважаючи, що звернення виконавчого документу - постанови Управління патрульної поліції № 487326 від 07.08.2021 до примусового виконання мало місце поза межами встановленого ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" строку, державний виконавець мав повернути виконавчий документ без виконання. Таким чином, дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є протиправними, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають до задоволення.
Разом з тим, за правилами п.п.2, 10 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
При цьому належним способом захисту порушеного права є лише такий спосіб, який відповідає вимогам матеріального закону і призводить до поновлення прав позивача до такого стану, що існував до порушення права, а якщо відновлення такого стану є неможливим - компенсує позивачу шкоду, завдану неправомірним рішенням.
Суд зважаючи на обставини, що склалися у розглядуваній спірній ситуації, встановлення протиправності дій старшого державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №68119670, вважає, що належним і достатнім способом захисту порушеного інтересу позивача є скасування постанови про відкриття виконавчого провадження№68119670 від 13.01.2022 і як наслідок, постанов про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та арешт коштів боржника від 20.01.2022, так як вони прийняті у зв`язку з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, про скасування якої суд дійшов висновку за результатами розгляду цієї справи.
Щодо позовної вимоги про відшкодування шкоди заподіяної незаконними діями державного виконавця, а саме штрафу в розмірі 3400 грн., виконавчого збору в розмірі 340 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 200 грн., суд зазначає наступне.
Як установлено судом та підтверджується позивачем, постанова від 07.08.2021 серії ДП №487326 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі не була оскаржена позивачем в судовому порядку, отже є чинною.
Слід зазначити, що висновки суду у даній справі щодо протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2022 №68119670 не свідчать і не можуть автоматично свідчити про протиправність виконавчого документа, на підставі якого таке виконавче провадження було відкрите.
З урахуванням зазначеного, а також тієї обставини, що сума штрафу в розмірі 3400 грн. була сплачена позивачем добровільно, на думку суду, у даному випадку відсутні правові підстави для відшкодування вказаної суми.
Щодо постанов від 20.01.2022 про стягнення виконавчого збору в розмірі 340 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 200 грн., то скасування таких постанов в судовому порядку, на думку суду, надає боржнику право на повернення коштів, сплачених за ними.
З урахуванням викладених вище у судовому рішенні обставин, на підставі положень постанов Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №45), Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015, суд вважає, що орган Державної казначейської служби України повинен повернути позивачу сплачений ним виконавчий збір в розмірі 340 грн. та витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 200 грн. шляхом безспірного списання на користь позивача в загальній сумі 540 грн.00 коп.
При цьому, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі. До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 року у справі №242/4741/16-ц.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню на користь позивача.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в особі старшого державного виконавця Керніцького А.В. щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження №68119670 від 13.01.2022, про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №68119670 від 20.01.2021.
Скасувати постанови старшого державного виконавця Керніцького А.В. Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про відкриття виконавчого провадження №68119670 від 13.01.2022, про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №68119670 від 20.01.2021.
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.