Справа № 640/8829/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року м. Київ № 640/8829/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд.68)

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м.

Київ, вул. Дегтярівська, 11г),-

про визнання протиправним та скасування наказу від 24 квітня 2019 року №943,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (надалі по тексту також позивач) з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі по тексту також відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №943 «Про зупинення документальної планової виїзної перевірки ПІІ «АМІК Україна» від 24 квітня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що відповідач безпідставно прийняв наказ №943 від 24 квітня 2019 року «Про зупинення документальної планової виїзної перевірки ДІІ «АМІК Україна», чим неправомірно забезпечив собі можливість почати проведення документальної планової виїзної перевірки в іншому місяці, ніж той, що передбачений Планом-графіком.

На думку представника позивача, прийняття спірного наказу є протиправним, оскільки: право на зупинення документальної планової виїзної перевірки великого платника податків можливе лише до завершення розгляду судом позовів з питань, що пов`язані з предметом перевірки. При цьому, оскарження позивачем наказу №820 про призначення перевірки не стосується пов`язаних з його господарською діяльністю, а отже, не перешкоджає відповідачу перенести перевірку та не може слугувати підставою для її зупинення.

Крім того, пункт 82.4 статті 82 Податкового кодексу України може бути застосований відповідачем тільки після допуску та початку проведення перевірки. Оскаржуваний наказ не містить об`єктивних причин необхідності зупинення такої перевірки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача вказав, що наказ про зупинення перевірки прийнято у зв`язку з прийняттям ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в справі №640/4391/19 про зупинення дії наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби «Про проведення документальної планової перевірки ПзІІ «Амік Україна» №820 від 12 квітня 2019 року до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Як стверджує представник податкового органу, контролюючий орган має право зупинити проведення перевірки лише стосовно великого платника податків за наявності вичерпного переліку підстав: проведення експертизи; потреба в отриманні інформації від іноземних державних органів щодо діяльності платника податків; очікування вирішення судом позовів з питань, пов`язаних з предметом перевірки; відновлення втрачених документів.

У відповіді на відзив представник позивача вказав, що перешкодою про проведення контролюючими органами перевірки, що почалась, може слугувати лише факт дослідження в судовому порядку документів та операцій платника податків, які прямо чи опосередковано пов`язані з предметом такої перевірки, що зупиняється.

У додаткових письмових поясненнях представник позивача зазначив, що наказ №943, законність якого оскаржується в межах даної справи, є похідним від первісного наказу №820. При цьому, незаконність первісного наказу №820 визнано протиправним і скасовано в судовому порядку.

Суд враховує подане представником позивача клопотання про прискорення розгляду даної справи.

За правилами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» реорганізовані деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема, Головне управління ДФС у м. Києві в Головне управління ДПС у м. Києві. При цьому, територіальні органи Державної податкової служби визначено правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», зокрема, ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі, Офіс великих платників податків Державної податкової служби.

Згідно наказу Офісу великих платників податків ДПС №9 від 29 серпня 2019 року «Про початок діяльності Офісу великих платників податків ДПС» розпочато виконання Офісом великих платників податків Державної податкової служби повноважень Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про заміну у справі первинного відповідача Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на належного Офісу великих платників податків Державної податкової служби () (далі по тексту також відповідач).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

12 квітня 2019 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби видано наказ №820 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПІІ «АМІК Україна» з 24 квітня 2019 року тривалістю 30 робочих днів.

Предметом перевірки визначено період діяльності з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, дотримання валютного та іншого законодавства та з метою контролю за правильністю нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2018 року.

В подальшому, наказом від 24 квітня 2019 року Офісу великих платників податків ДФС №943 на підставі абзацу 3 пункту 82.4 статті 82 Податкового кодексу України зупинено проведення документальної планової виїзної перевірки ПІІ «АМІК Україна», яка призначена відповідно до наказу від 12 квітня 2019 року №820 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки» до прийняття рішення в адміністративній справі №640/4391/19.

Незгода позивача із вказаним наказом зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, надалі по тексту також ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, як: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Підпунктом 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2019 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби видано наказ №820 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПІІ «АМІК Україна» з 24 квітня 2019 року тривалістю 30 робочих днів.

Пунктом 82.4 статті 82 ПК України визначено, що проведення документальної виїзної планової та позапланової перевірки великого платника податків може бути зупинено за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що оформляється наказом, копія якого не пізніше наступного робочого дня вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку або надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, з подальшим поновленням її проведення на невикористаний строк.

Зупинення документальної виїзної планової, позапланової перевірки перериває перебіг строку проведення перевірки в разі вручення платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку або надіслання платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу про зупинення документальної виїзної планової, позапланової перевірки.

При цьому перевірка може бути зупинена на загальний строк, що не перевищує 30 робочих днів, а в разі необхідності проведення експертизи, отримання інформації від іноземних державних органів щодо діяльності платника податків, завершення розгляду судом позовів з питань, пов`язаних з предметом перевірки, відновлення платником податків втрачених документів перевірка може бути зупинена на строк, необхідний для завершення таких процедур.

Аналогічне правове регулювання питання зупинення проведення документальної планової або позапланової виїзної перевірки великого платника податків наведене у підпункті 1.2.5 пункту 1.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 31 липня 2014 року №22 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Наказ про зупинення документальної планової чи позапланової виїзної перевірки видається на підставі доповідної записки керівника підрозділу органу ДФС, який здійснював (очолював) таку перевірку, з викладенням об`єктивних причин необхідності такого зупинення.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що зупинення проведення перевірки великого платника податків, яке оформлюється відповідним рішенням (наказом) керівника контролюючого органу, є правом, виключною компетенцією та повноваженням контролюючого органу, а прийняття такого рішення має обумовлюватися наявність для цього обґрунтованих підстав.

Спірний наказ прийнятий на підставі абзацу 3 пункту 82.4 статті 82 ПК України у зв`язку з оскарженням позивачем в судовому порядку наказу від 12 квітня 2019 року №820 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПІІ «АМІК Україна» в межах адміністративної справи №640/4391/19.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року в справі №640/4391/19 вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби «Про проведення документальної планової перевірки ПІІ «АМІК Україна» №820 від 12 квітня 2019 року до ухвалення рішення в адміністративній справі №640/4391/19.

Вказана ухвала набрала чинності з 22 квітня 2019 року і підлягала негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

На думку суду, зупинення дії наказу №820 від 12 квітня 2019 року відбулось в силу набрання чинності ухвали суду від 22 квітня 2019 року в справі №640/4391/19 та не потребує додаткового прийнятті рішення контролюючим органом про зупинення проведення перевірки, відтак посилання представника відповідача на наявність такої ухвали як на підставу для прийняття спірного наказу суд не приймає як необґрунтовані.

Окремо суд звертає увагу, що пунктом 82.4 статті 82 Податкового кодексу України передбачено, що перевірка може бути зупинена в разі завершення розгляду судом позовів з питань, пов`язаних з предметом перевірки, на строк, необхідний для завершення таких процедур.

Так, позивачем оскаржено дії щодо включення позивача до Плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік ще у березні 2019 року, а також наказ від 12 квітня 2019 року №820 «Про проведення документальної планової перевірки ПІІ «Амік Україна» відповідно до ухвали суду від 18 квітня 2019 року прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу від 12 квітня 2019 року №820 «Про проведення документальної планової перевірки ПІІ «Амік Україна», однак наказ про зупинення прийнято 24 квітня 2019 року, що не узгоджується з законодавчо визначеними підставами, що зумовлюють таке зупинення.

В той же час, суд враховує, що згідно підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. При цьому, ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 24 грудня 2010 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Відтак, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення, зупинення або поновлення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Таким чином, наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання або ж втрачає свою чинність в разі його скасування в судовому порядку.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року, адміністративний позов Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» задоволено повністю, вирішено:

- визнати протиправними дії Офісу великих платників податків ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ) щодо включення Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (м. Київ, 04071, вул. Верхній Вал, 68, ) до Плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік;

- зобов`язати Офіс великих платників податків ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ) виключити Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (м. Київ, 04071, вул. Верхній Вал, 68, ) з Плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік;

- визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків ДФС від 12 квітня 2019 року №820 «Про проведення документальної планової перевірки ПІІ «Амік Україна».

Наведене свідчить, що наказ №820 від 12 квітня 2019 року №820, який був передумовою для прийняття оскаржуваного в даній справі наказу, скасований в судовому порядку як протиправний.

Відтак, відновлення проведення перевірки є неможливим з огляду на скасування наказу про її призначення, отже оспорюваний наказ не є таким, що порушує права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків.

Як наслідок, задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки, по-перше, такий наказ відповідача не є юридично значимим для позивача.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову у зв`язку з відсутністю порушеного права позивача в межах спірних правовідносин станом на дату вирішення спору по суті.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на висновок суду про відмову в задоволенні адміністративного позову, підстави для здійснення розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук