Справа № 500/8598/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/8598/21

17 лютого 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П. за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

представника позивача Дейнюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мельнице-Подільської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Мельнице-Подільської селищної ради (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення восьмої позачергової сесії восьмого скликання Мельнице-Подільської селищної ради, прийняте 29.06.2021 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ";

зобов`язати Мельнице-Подільську селищну раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Мельнице-Подільської селищної ради, площею 2,0 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, згідно заяви ОСОБА_1 від 25.08.2020;

зобов`язати Мельнице-Подільську селищну раду подати до Тернопільського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення, прийнятого за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_1 у разі задоволення такого.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 25.08.2020 повторно звернувся із заявою до Мельнице-Подільської селищної ради про надання безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, за результатами розгляду якої 16.09.2020 на п`ятдесят восьмій сесії сьомого скликання відповідач прийняв рішення "Про розгляд клопотання жителя села Зелене Борщівського району ОСОБА_1 ". Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №500/3863/20 визнано протиправним та скасовано рішення п`ятдесят восьмої сесії сьомого скликання Мельнице-Подільської селищної ради від 16.09.2020 "Про розгляд клопотання жителя села Зелене Борщівського району ОСОБА_1 "; зобов`язано Мельнице-Подільську селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 25.08.2020 про надання безоплатно у приватну власність земельної ділянки (надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність) для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га, яка розташована на території Мельнице-Подільської селищної ради, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Проте, лише 29.07.2021 на восьмій позачерговій сесії восьмого скликання відповідачем було повторно розглянуто заяву від 25.08.2020 щодо надання безоплатно у приватну власність земельної ділянки, за результатами розгляду якої не прийнято рішення про надання земельної ділянки у власність, тобто відмовлено позивачу.

Позивач вважає таке рішення органу місцевого самоврядування протиправним, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, Мельнице-Подільською селищною радою 16.12.2021 подано до суду відзив на позов. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що ОСОБА_1 недостовірно висловив хронологічну послідовність звернень до Мельнице-Подільської селищної ради та не повідомив про вже існуючу отриману земельну ділянку. Позивачу рішенням чотирнадцятої сесії двадцять другого скликання Мельнице-Подільської селищної ради від 10.03.1998 №223 "Про закріплення та передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок громадянам смт. Мельниця-Подільська та с.Зелена наданих їм для обслуговування жилих та господарських будинків та для ведення особистого підсобного господарства" було виділено земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,55 га. Поняття "особисте підсобне господарство" (ст.56 Земельного кодексу України від 18.12.1990 N561-XII) та "особисте селянське господарство" (ст.33 Земельного кодексу України від 25.10.2001 N2768-ІІІ) згідно з роз`ясненням Держкомзему від 05.04.2002 №14-22-4/2080 за змістом тотожні, система обліку особистих селянських господарств (особистих підсобних господарств) залишається незмінною. Відтак, ОСОБА_1 використав своє право в одержані земельної ділянки, безоплатно, із земель державної або комунальної власності на території Мельнице-Подільської селищної ради. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та відповіді на відзив, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відзначив, що ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки площею 0,55 га за цільовим призначенням для ведення підсобного господарства, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Натомість, в оскаржуваному рішенні відповідачем не вказано жодної правової підстави (причини) відмови в передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що рішенням чотирнадцятої сесії двадцять другого скликання Мельнице-Подільської селищної ради від 10.03.1998 №223 "Про закріплення та передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок громадянам смт. Мельниця-Подільська та с.Зелена наданих їм для обслуговування жилих та господарських будинків та для ведення особистого підсобного господарства" закріплено та передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,55 га (а.с.33-35).

25.01.2020 позивач звернувся до Мельнице-Подільської селищної ради із заявою, в якій просив виділити йому та надати земельну ділянку у розмірі 2,0 га для ведення підсобного господарства (а.с.14).

Згідно рішення п`ятдесят сьомої сесії сьомого скликання Мельнице-Подільської селищної ради від 26.05.2020 "Про розгляд звернення жителя села Зелене Борщівського району ОСОБА_1 ", за результатами розгляду вказаного звернення рішення не прийнято (а.с.12-13).

25.08.2020 позивач повторно звернувся до Мельнице-Подільської селищної ради з клопотанням, в якому просив надати безоплатно у приватну власність земельну ділянку (надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність) для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га, яка розташована на території Мельнице-Подільської селищної ради (а.с.10-11).

Відповідно до рішення п`ятдесят восьмої сесії сьомого скликання Мельнице-Подільської селищної ради від 16.09.2020 "Про розгляд клопотання жителя села Зелене Борщівського району ОСОБА_1 ", за результатами розгляду вказаного звернення рішення не прийнято (а.с.8-9).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №500/3863/20 визнано протиправним та скасовано рішення п`ятдесят восьмої сесії сьомого скликання Мельнице-Подільської селищної ради від 16.09.2020 "Про розгляд клопотання жителя села Зелене Борщівського району ОСОБА_1 "; зобов`язано Мельнице-Подільську селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 25.08.2020 про надання безоплатно у приватну власність земельної ділянки (надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність) для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га, яка розташована на території Мельнице-Подільської селищної ради, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с.16-19).

29.07.2021 на восьмій позачерговій сесії восьмого скликання, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в с.Вільховець, Мельница-Подільська селищна рада рішенням 2021 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 " вирішила рішення не прийнято (а.с.15).

Не погодившись із таким рішенням органу місцевого самоврядування, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.3 Земельного Кодексу України (далі ЗК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Як передбачено ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено ст.118 ЗК України.

Згідно ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з абз.3 ч.7 ст.118 ЗК України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

При цьому, ч.7 ст.118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови. Відсутність ж рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу і надає особі право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу відповідно до абз.3 ч.7 ст.118 ЗК України.

Як встановлено судом, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №500/3863/20 зобов`язано Мельнице-Подільську селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 25.08.2020 про надання безоплатно у приватну власність земельної ділянки (надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність) для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га, яка розташована на території Мельнице-Подільської селищної ради, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

29.07.2021 на восьмій позачерговій сесії восьмого скликання, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства в с.Вільховець, Мельнице-Подільська селищна рада рішенням 2021 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 " вирішила рішення не прийнято.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.49 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано (ч.6 ст.49 Закону).

В силу повноважень, наданих депутату Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", депутат місцевої ради має право ухвального голосу, а не зобов`язаний віддати свій голос за підготовлений виконавчим органом проект рішення.

Даючи правову оцінку дій суб`єкта владних повноважень під час розгляду заяви позивача від 25.08.2020 та вирішуючи питання відсутності чи наявності протиправних дій (бездіяльності) в діях відповідача суб`єкта владних повноважень, який є колегіальним органом, суд вважає за необхідне зазначити, що незважаючи на те, що законодавець наділив депутатів місцевої ради правом ухвального голосу, це не звільняє їх від обов`язку забезпечити активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, нести обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконувати їх доручення. Що в даному випадку зроблено не було.

Відтак, відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Про відсутність можливості надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що є частиною земельного масиву площею 22,118 га, кадастровий номер :01:002:0143, з підстав використання ОСОБА_1 свого права в одержані земельної ділянки безоплатно, із земель державної або комунальної власності на території Мельнице-Подільської селищної ради, відповідач зазначав вже в суді у відзиві на позов, проте посилань на такі підстави оскаржене рішення 29.06.2021 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ", відповідно до якого рішення за результатами розгляду клопотання позивача від 25.08.2020 не прийнято, не містить.

Натомість, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення, дії, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали їх підставою, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення, дії, бездіяльності.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч.3 ст.245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку з ч.2 ст.2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

У свою чергу, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Затвердження проекту землеустрою без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17 щодо ефективності обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначає, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд враховує, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №500/3863/20 зобов`язано Мельнице-Подільську селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 25.08.2020 про надання безоплатно у приватну власність земельної ділянки (надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність) для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га, яка розташована на території Мельнице-Подільської селищної ради, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Водночас, позивачу рішенням чотирнадцятої сесії двадцять другого скликання Мельнице-Подільської селищної ради від 10.03.1998 №223 "Про закріплення та передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок громадянам смт. Мельниця-Подільська та с.Зелена наданих їм для обслуговування жилих та господарських будинків та для ведення особистого підсобного господарства" було виділено земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,55 га.

Поняття "особисте підсобне господарство" (ст.56 Земельного кодексу України від 18.12.1990 N561-XII) та "особисте селянське господарство" (ст.33 Земельного кодексу України від 25.10.2001 N2768-ІІІ) згідно з роз`ясненням Держкомзему від 05.04.2002 №14-22-4/2080 за змістом тотожні, система обліку особистих селянських господарств (особистих підсобних господарств) залишається незмінною.

В силу приписів ч.4 ст.116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Зазначені ж позивачем доводи у цій справі про те, що він не є власником земельної ділянки, в тому числі площею 0,55 га за цільовим призначенням для ведення підсобного господарства відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.11.2021, не містять посилань на конкретні обставини чи достатні факти, які б спростовували використання його права на безоплатне одержання у власність земельної ділянки та давали підстави для задоволення заяви від 25.08.2020.

Разом з тим, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив.

Суд вважає, що перевірку обставин набуття майнових прав позивачем на земельну ділянку площею 0,55 га, відповідач повинен повністю здійснити при повторному розгляді заяви від 25.08.2020.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення від 29.06.2021 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 " прийнято необгрутовано, без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а відтак таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, суд обирає захист порушеного права, виходячи з повноваження суду, визначеного ч.3 ст.245 КАС України, шляхом зобов`язання Мельнице-Подільську селищну раду повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 25.08.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняти рішення з врахуванням висновків суду вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду, та вирішується на його розсуд.

Таким чином, процесуальні дії, визначені ст.382 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Однак на момент розгляду цієї справи відсутні докази ймовірного уникнення чи зволікання відповідачем у відновленні порушеного права позивача, а саме невиконання рішення суду, що в свою чергу вказує на відсутність підстав для встановлення судового контролю шляхом подання у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 800,00 грн. згідно квитанції №25 від 05.11.2021 на суму 908,00 (а.с.5).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Мельнице-Подільської селищної ради від 29.07.2021 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Мельнице-Подільську селищну раду повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 25.08.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняти рішення з врахуванням висновків суду вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

Відмовити в задоволенні інших вимог.

Стягнути Мельнице-Подільської селищної ради сплачений ОСОБА_1 судовий збір в сумі 800 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: с. Зелена,Борщівський район, Тернопільська область,48751 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Мельнице-Подільська селищна рада (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04396377).

Головуючий суддя Мандзій О.П.