Справа № 360/7645/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/7645/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пономарьової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 04.08.2021 № 2078-3045/Л-02/8-1200/21 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 10.07.1985 по 24.04.1987 в колгоспі ім. Димитрова; з 04.05.1987 по 01.07.1992 та з 07.04.1993 по 12.11.1994 в колгоспі «Дружба»; 04.04.1994 по 01.03.2000 в КСП імені «Леніна»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 12.02.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.07.2021 позивач звернулася до відділу обслуговування громадян №10 (сервісний центр) з заявою про оформлення пенсії за віком та надала пакет документів, в тому числі архівні довідки.

04.08.2021 відповідач листом №2978-3045/Л-02/8-1200/21 повідомив позивача, що не може врахувати зазначені архівні довідки як належне підтвердження стажу, оскільки при розгляді її документів спеціалістом було виявлено, що прізвище, ім`я та по батькові в деяких довідках, що підтверджує трудовий стаж роботи не співпадає з паспортними даними ( ОСОБА_1 , російською - ОСОБА_2 ). Позивач зазначає, що такі недоліки вона не може усунути, оскільки деякі підприємства реорганізовані та припинені. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 40-41).

Ухвалою суду від 01.02.2022 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про заміну первісного відповідача відмовлено.

21.12.2021 судове засідання відкладено (а.с. 151).

Відповідач заперечував проти задоволення вимог, про що 20.12.2021 подав відзив на позовну заяву (арк.спр. 45-53), посилаючись на такі обставини та норми чинного законодавства.

До відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр м. Сватове) Управління обслуговування громадян Головного управління позивачка звернулась 09.07.2021 та отримала консультацію. З письмовою заявою, в порядку Закону України «Про звернення громадян» позивачка звернулась 12.07.2021. Означене звернення позивачки розглянуто Головним управлінням. Позивачці листом від 04.08.2021 направлена відповідь № 2978-3045/Л-02/8-1200/21. З заявою про призначення - перерахунок пенсії позивачка звернулась 04.08.2021. В порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прийнято рішення від 10.08.2021 №03 Головним Управлінням в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії.

За нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Отже трудова книжка, це не єдиний документ за яким можна встановити періоди роботи, зазначає відповідач.

Відповідачем також зазначено, що за статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

За період роботи з 10.07.1985 по 24.04.1987 в колгоспі ім. Димитрова - трудова книжка позивача не містить даних про фактично відпрацьований час трудової участі в громадському господарстві. В архівній довідці від 24.12.2020 № 01-63/300 міститься інформація тільки про прийом та звільнення з членів колгоспу - ОСОБА_1 . В архівній довідці від 30.12.2020 № 01-23/90 встановлені відпрацьовані виходи, але ця довідка видана на ім`я ОСОБА_3 , також за довідкою від 30.12.2020 № 01-23/91 на ім`я ОСОБА_3 нарахована заробітна плата за період 1986 рік та 1987 рік. Отже цей період роботи в колгоспі ім. Дмитрова взагалі не підтверджено, ані даними трудової книжки, а і архівними довідками.

За період роботи з 04.05.1987 по 01.07.1992 та з 07.04.1993 по 12.11.1994 в колгоспі «Дружба» записи не засвідчені печаткою підприємства Архівні витяги від 20.01.2021 № 06-06/40, від 20.01.2021 № 06-06/38 свідчать про те, що кадрові документи радгоспу «Дружба» мають записи щодо ОСОБА_3 .

За період роботи з 04.04.1994 по 01.03.2000 - за записами трудової книжки (записи 16-18) позивачка працювала в радгоспі «Учбовий», при цьому період з 21.07.1994 по 26.10.1995 - період роботи враховано до розрахунку стажу роботи. В трудовій книжці за записом про прийняття на роботу в КСП імені «Леніна» з 04.04.1997 містяться дописані відомості про наказ про прийом на роботу (що порушує норми п.2.4. «Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників» № 58 від 29.07.1993), крім того в трудовій книжці зазначені періоди трудової участі в роботі підприємства тільки до 31.12.2021, при цьому архівною довідкою від 20.01.2021 № 06-06/42 зазначено відомості про ОСОБА_2 «так у документах».

Таким чином, відповідачем до страхового стажу роботи при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком зараховано 25 років 6 місяців 10 днів. Однак, відповідно до статті 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менш 28 років. Тому позивачці відмовлено в призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу.

На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи відповідно до статті 205 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 7).

12.07.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою в довільній формі, в якій просила призначити їй пенсію за віком, надавши копії архівних довідок (а.с. 116-117).

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом № 2978-3045/Л-02/8-1200/21 від 04.08.2021 повідомило позивача про те, що при розгляді документів, доданих до заяви позивача, спеціалістом було виявлено, що прізвище та ім`я по батькові в деяких довідках, що підтверджують трудовий стаж роботи не співпадає з паспортними даними ( ОСОБА_1 , російською - ОСОБА_2 ) (а.с. 146-147).

04.08.2021 ОСОБА_1 звернулась повторно до відповідача з заявою про призначення пенсії встановлено зразка. До заяви були надані: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру № НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення, довідка про зміну назви організації №01-27/491, №01-63/301, №01-27/488, довідка про прийняття на роботу (навчання) №06-06/42, №06-06/40, №04-57/7, №01-57/8, №01-57/9, №01-57/10, №01-57/11, №01-57/12, №01-57/13, №01-27/490, №06-06/41, №01-23/90, №01-23/91, №01-63/300, №06-06/38, №06-06/39, №01-27/486, №01-27/489, інший документ №01-32/301, №05-11/27, №01-27/487, №01-44/7, №01-67/315, свідоцтво про народження НОМЕР_3 , свідоцтво про народження дитини № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , свідоцтво про шлюб НОМЕР_6 , свідоцтво РАГС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісти зниклим І-ЕД 573318, трудова книжка НОМЕР_7 , НОМЕР_8 (а.с. 56-57).

Рішенням від 10.08.2021 № 03 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, в якому зазначено, що страховий стаж позивача складає 25 років 6 місяців 10 дні, до страхового стажу не зараховано: період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки відсутня інформація про отримання паспорта дітьми з 16.03.1983 по 04.03.1985; період роботи в колгоспі з 15.01.1986 по 15.04.1987, оскільки в довідці від 30.12.2020 №01-23/90 прізвище особи зазначено як « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 »; період роботи з 04.05.1987 по 01.07.1992 та з 07.04.993 по 31.12.1993, оскільки в трудовій книжці записи про періоди роботи не засвідчено печаткою підприємства, а в уточнюючих довідках від 20.01.2021 №06-06/38 та 06-06/40 прізвище особи зазначено невірно ( ОСОБА_3 ); період роботи з 04.04.997 по 312.1999, оскільки в записі про прийняття на роботу номер та дата наказу про прийняття на роботу дописано. Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, а саме 28 років (а.с. 148).

Зазначене рішення не містить відповідних реквізитів, які б вказували на те, яким саме пенсійним органом воно прийняте; назви посад повноважних осіб, що підписали це рішення, вказані неповністю, що виключає можливість встановлення того факту, в якому саме органі вони працюють. Тому суд визнає таке рішення неналежним доказом відповідно до вимог ч.1 ст.73 КАС України.

Отже відповідач не довів той факт, що заява позивача про призначення пенсії від 04.08.2021 була розглянута повноважним пенсійним органом та прийняте відповідне рішення.

Відповідно до розрахунку стажу роботи (Форма РС-право) стаж роботи позивача складає 25 років 6 місяці 10 днів. До страхового стажу не зараховані спірні періоди роботи позивача: з 10.07.1985 по 24.04.1987 в колгоспі ім. Димитрова; з 04.05.1987 по 01.07.1992 та з 07.04.1993 по 31.12.1993 в колгоспі «Дружба»; 19.04.1997 по 01.03.2000 в КСП імені «Леніна» (а.с. 115).

Трудова книжка колгоспника на ім`я « ОСОБА_2 » російською мовою серії НОМЕР_8 від 10.07.1985 містить такі записи про спірні періоди роботи (а.с.9-11):

членство в колгоспі:

10.07.1985 прийнята в члени колгоспу ім. Димитрова, протокол №7 від 10.07.1985;

24.04.1987 звільнена з колгоспу ім. Димитрова, пр. №5 від 24.04.1987;

відомості про роботу:

10.07.1985 призначена дояркою, пр. №7 від 10.07.1985;

24.04.1987 звільнена з посади у зв`язку із звільненням з колгоспу ім. Димитрова, пр. №5 від 24.04.1987.

Записи містять всі необхідні реквізити та відомості про накази, на підставі яких їх внесені, а також завірені печаткою підприємства. Відомості про трудову участь у спільному господарстві із зазначенням прийнятого в колгоспі річного мінімуму трудової участі у спільному господарстві, та його виконання (із зазначенням відпрацьованих трудоднів) трудова книжка колгоспника не містить.

Згідно з архівними довідками КП Куп`янської районної ради Харківської області «Куп`янський районний трудовий архів» від 30.12.2020 №01-23/90, №01-23/91, від 24.12.2020 №01-63/301 в документах архівного фонду колгоспу ім. Димитрова с. Просянка Куп`янського району Харківської області в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1986-1987 роки значиться «Лисинчук Тамара», якій нарахована заробітна плата з січня 1986 по квітень 1987 та вказані вихододні за цей період: 321 в 1986 році та 35 вихододнів в 1987 році. Відомостей про встановлений мінімум вихододнів за 1986-1987 роки не знайдено. В книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1985 рік не значиться. Колгосп ім. Димитрова с. Просянка Куп`янського району Харківської області реорганізовано в КСМ «Просянка», протокол №2 від 18.04.1994, в СТОВ «Просянка», протокол №7 від 25.04.2000 (а.с.19-21).

Згідно з витягом з ЄДРЮОФПГФ СТОВ «Просянка» припинено за рішенням суду про визнання його банкрутом, реєстрація припинення юридичної особи 24.09.2007 (а.с.33).

Відповідно до архівної довідки від 24.12.2020 №01-63/300 позивача прийнято в члени колгоспу за протоколом №3 від 28.12.1985, звільнено за протоколом №5 від 24.04.1987 (а.с.25).

Отже, відомостями трудової книжки колгоспника підтверджено факт роботи позивача та отримання заробітної плати в колгоспі ім. Димитрова с. Просянка Куп`янського району Харківської області дояркою з 01.01.1986 по 24.04.1987, тому 1986 рік має бути зарахований позивачці повністю, оскільки навіть з шестиденним робочим тижнем, враховуючи кількість робочих тижнів на рік 52, мінімум виходів мав бути встановлений 365-52 = 313 днів, а позивач відпрацювала фактично 321 робочий день. Так само ані трудова книжка, ані архівні довідки не містять інформації про встановлений мінімум вихододнів з 01.01.1987 по 24.04.1987, однак і не містять інформації, що позивач не виконувала мінімум вихододнів без наявності поважних причин (звільнена вона за власним бажанням, а не за прогули), тому, і цей період роботи слід зарахувати їй повністю, враховуючи ту обставину, що спірний період 1987 року відноситься до сезонної ненавантаженості в роботі сільськогосподарських підприємств. Таким чином, відповідачем не протиправно не зараховано до страхового стажу позивача на підставі відомостей трудової книжки колгоспника та уточнюючих архівних довідок період її роботи позивача в колгоспі ім. Димитрова з 01.01.1986 по 24.04.1987 кількістю 1 рік 3 місяці 24 дні.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_7 від 27.08.1980 містить такі записи про спірні періоди роботи (а.с.12-18):

радгосп «Дружба»:

04.05.1987 прийнята в якості доярки відділення №1, наказ №63-к від 04.05.1987;

02.02.1988 переведена дояркою МТФ відділення №1, наказ №160к від 1.12.1998;

01.07.1992 звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, наказ №93к від 02.07.1992;

07.04.1993 прийнята дояркою МТФ відділення №1, наказ №77к від 15.06.1993;

31.12.1993 - звільнена, наказ № 33-к від 09.03.1994;

радгосп «Учбовий»:

21.07.1994 прийнята дояркою МТФ №2;

12.11.1994 переведена свинаркою;

26.10.1995 звільнена по ст.38 КЗпП України;

КСП ім. «Леніна»:

04.04.1997 прийнята на роботу по договору на один рік;

1998 рядова, відпрацьовані 315, мінімальні 260;

1999 рядова, відпрацьовані 277, мінімальні 260;

01.03.2000 виключена із господарства КСП ім. Леніна у зв`язку з реформуванням КСП за власним бажанням.

Дійсно записи в трудовій книжці позивача в період її роботи з 04.08.1987 по 01.07.1992 та з 07.04.1993 по 31.12.1993 в радгоспі «Дружба» не завірені печатками підприємств, однак завірені підписами відповідальних осіб, а також внесені відомості про документи на підставі яких зроблені відповідні записи. Записи щодо інших періодів містять всі необхідні реквізити, крім того, як встановлено судом, дійсно відповідачем зараховані до страхового стажу позивача періоди її роботи з 21.07.1994 по 26.10.1995 в радгоспі «Учбовий», що позивачем помилково в позовних вимогах віднесено до стажу роботи в КСП «Леніна».

Отже спірним є саме стаж роботи позивача в КСП ім. «Леніна»: з 04.04.1997 по 01.03.2000, а також в радгоспі «Дружба» з 04.08.1987 по 01.07.1992 та з 07.04.1993 по 31.12.1993 (за відомостями трудової книжки).

Згідно з архівними довідками позивач надала копії наказів про прийняття та звільнення її з роботи за період з 04.08.1987 по 01.07.1992 та про прийняття на роботу від 07.04.1993 в радгоспі «Дружба», завірені належним чином печаткою підприємства, відомості про які містить її трудова книжка. Однак, наказу про звільнення з 31.12.1993 (наказ № 33-к від 09.03.1994 за відомостями трудової книжки) не надала (а.с. 28-31).

Згідно з витягом з ЄДРЮОФПГФ КСП «Дружба», Сватівський район Луганської області, припинено, реєстрація припинення юридичної особи 14.05.2014 (а.с.34).

Отже, архівними довідками позивач підтвердила повністю лише відомості її трудової книжки щодо періоду роботи в радгоспі «Дружба» з 04.08.1987 по 01.07.1992, що має бути зарахований до її страхового стажу.

Також на підтвердження спірного періоду роботи в КСП «Леніна» з 04.04.1997 по 01.03.2000 позивач надала архівну довідку від 20.01.2021 №06-06/42 за відомостями нарахування заробітної плати (а.с.32).

Про наявність стажу роботи позивача в КСП «Леніна» та нарахування їй заробітної плати в період з 01.01.2000 по 28.02.2000 свідчать також індивідуальні відомості про застраховану особу відносно позивача за формою ОК-5 (а.с.63).

Згідно з витягом з ЄДРЮОФПГФ КСП «Леніна», Сватівський район Луганської області, припинено за спрощеною процедурою припинення, реєстрація припинення юридичної особи 23.04.2020 (а.с.35).

Отже, спірними питаннями цієї справи є саме наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 10.07.1985 по 24.04.1987 в колгоспі ім. Димитрова, з 04.05.1987 по 01.07.1992, з 07.04.1993 по 31.12.1993 в радгоспі «Дружба» та з 04.04.1997 по 01.03.2000 в КСП «Леніна» з урахуванням тих обставин, що у трудовій книжці колгоспника не міститься дані про фактично відпрацьований час трудової участі в громадському господарстві; записи про роботу в радгоспі «Дружба» не засвідчені печаткою підприємства; в трудовій книжці за записом про прийняття на роботу в КСП «Леніна» з 04.04.1997 містяться дописані відомості про наказ про прийом на роботу.

Судом також встановлені ті обставини, що в первинних документах та архівних довідках прізвище позивача російською мовою зазначається з помилками як « ОСОБА_3 » або « ОСОБА_5 » замість вірного « ОСОБА_4 ».

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами законодавства.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Разом з тим, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Таким чином, відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону №1788-XII час роботи за фактичною тривалістю враховується лише у випадку, якщо член колгоспу не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві без поважних причин.

Суд встановив, що відповідно до п.п. 1, 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі Постанова № 310), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Пунктом 5 Постанови № 310 передбачено, що у трудову книжку колгоспника вносяться такі дані, зокрема: відомості про колгоспника - прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі - прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу - призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь - прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження і заохочення.

Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідно до статуту і правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п. 13 Постанови № 310).

Правління колгоспів вживають заходи до суворого додержання встановленого порядку ведення трудових книжок, зміцненню кадрів працівників, що здійснюють ведення трудових книжок, підготовленими до цієї роботи людьми, забезпечують належне зберігання архівних документів, що відносяться до трудової діяльності колгоспників (п. 14 Постанови № 310).

Ревізійна комісія, комітетам профспілок колгоспів і колгоспним радам соціального забезпечення рекомендується здійснювати громадський контроль за своєчасним і правильним заповненням трудових книжок колгоспників, за їх обліком, зберіганням і видачею і вживати заходів до усунення виявлених недоліків (п. 15 Постанови № 310).

Водночас, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) стосовно того, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідальність за некоректне заповнення трудової книжки позивача, а саме: не відображення підстави на переведення на іншу посаду, покладається на керівництво колгоспу та некоректне заповнення даного документу не повинно впливати на реалізацію позивачем права на отримання пенсії.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за №637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач при прийнятті рішення за заявою позивача про призначення пенсії не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

За таких обставин, відповідач необґрунтовано та безпідставно, всупереч вимогам законодавства в сфері пенсійного забезпечення, не зарахував повністю до страхового стажу позивача період її роботи з 10.07.1985 по 24.04.1987 в колгоспі ім.Дмитрова, з 04.05.1987 по 01.07.1992 та з 07.04.1993 по 12.11.1994 в колгоспі «Дружба», з 04.04.1997 по 31.12.1999 в КСП «Леніна».

У спірному періоді порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162), та Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно з пунктом 2.5 Інструкції № 162 у разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші виправлення здійснюються адміністрацією того підприємства, де був внесений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У пункті 2.11 Інструкції № 162 вказано, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених даних.

Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, та після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З аналізу зазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами потребуються виключено у випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній.

Як зазначає відповідач у відзиві, період роботи з 10.07.1985 по 24.04.1987 в колгоспі ім. Димитрова у трудовій книжці не міститься дані про фактично відпрацьований час трудової участі в громадському господарстві; період роботи з 04.05.1987 по 01.07.1992, з 07.04.1993 по 12.11.1994 в колгоспі «Дружба» записи не засвідчені печаткою підприємства; в трудовій книжці за записом про прийняття на роботу в КСП «Леніна» з 04.04.1997 містяться дописані відомості про наказ про прийом на роботу.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку, а загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачки вказаного у його трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутність на першій сторінці печатки підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка).

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 21 лютого 2018 року № 687/975/17.

Також суд дійшов висновку, що відповідачем застосовано формальний підхід до аналізу архівних довідок та первинних документів щодо наявних помилок саме в написанні прізвища позивача російською мовою, в той же час, як всі інші відомості трудових книжок за спірні періоди підтверджені. Так само і відомості в трудовій книжці щодо наказу про прийняття на роботу позивача з 04.04.1997 про в КСП «Леніна» завірені підписами відповідальних осіб та завірені печаткою підприємства, а також підтверджені частково відомостями ОК-5, отже є достатніми для зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.

26 червня 2021 року позивачу виповнилося 60 років. За приписами ст. 26 Закону №1058-ІV після досягнення 26.06.2021 року віку 60 років ОСОБА_1 набула право на призначення пенсії за наявності страхового стажу - не менше 28 років. З урахуванням спірних періодів роботи, що підтверджені записами її трудової книжки, а також зарахованих відповідачем до загального стажу періодів, позивач має загальний трудовий стаж понад 28 років, отже беззаперечне право на призначення пенсії відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки наявність підстав для зарахування спірних періодів свідчить про те, що позивач дійсно має страховий стаж понад 28 років, на день звернення з заявою про призначення пенсії, який підтверджено належними доказами, що знаходяться в її електронній пенсійній справі, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення відповідача є протиправним та має бути скасоване судом.

При обранні ефективного способу захисту порушеного права суд враховує такі обставини справи.

Отже, належним способом захисту порушених прав позивача буде саме визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 за віком згідно з вимогами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за результатом розгляду її заяви про призначення пенсії від 04.08.2021 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.08.2021 та прийняти рішення щодо призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням іншого способу захисту прав позивача відповідно до вимог пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України.

При зверненні до суду із позовом, позивачем сплачено судовий збір 908,00 грн, відповідно до квитанції від 23.11.2021 № 0.0..1 (а.с.6).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, оскільки з самого оскарженого рішення не вбачається, що воно прийняте іншою юридичною особою, отже цей факт не доведено відповідачем.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місце знаходження: вул.Шевченка-9, м. Сєверодонецьк, Луганська область, 93404) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 за віком згідно з вимогами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за результатом розгляду її заяви про призначення пенсії від 04.08.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.08.2021 та прийняти рішення щодо призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 07 лютого 2022 року.

Суддя В.С. Шембелян