Справа № 480/11195/21
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
Проте, як зазначає позивач, він не має можливості оскаржити зазначений виконавчий напис, оскільки його копія відсутня в матеріалах виконавчого провадження.
Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови, позивач вказує, що державний виконавець, отримавши заяву стягувача та виконавчий документ, зобов`язаний пересвідчитися не лише у наявності усіх передбачених законом реквізитів, а і у його законності, що відповідач міг би зробити, перевіривши Єдиний державний реєстр судових рішень.
Ухвалою суду від 08.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі з урахуванням особливостей провадження у даній категорії справ, визначених ст. 287 КАС України.
Також вказаною ухвалою задавлено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.
08.12.2021 судом отримано відзив від відповідача, у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що при відкритті виконавчого провадження виконавець не повинен перевіряти факт законності виконавчого документу. Стягувачем було надіслано виконавчий документ, який відповідав вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому відповідач діяв у межах та у спосіб, визначених самим виконавчим документом, враховуючи письмову заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 08.12.2021, судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи - Акціонерне товариство "Альфа-Банк", як правонаступника ПАТ "Укрсоцбанк".
Судові засідання неодноразово відкладались з метою витребування додаткових доказів як у відповідача, так і у третьої особи.
У судовому засіданні 23.02.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань суду не подавав.
Судом в судовому засіданні було оголошено перерву для підготовки до судових дебатів до 13.00 23.02.2022.
Після перерви сторони в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Після чого 26.11.2018 відповідачем було винесено постанови про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження та виконавчого збору (а.с. 60, 104).
03.12.2018 державним виконавцем на виконання постанови від 26.11.2018 у виконавчому провадженні № 54974532 про стягнення з позивача виконавчого збору було відкрито виконавче провадження № 57825855 (а.с. 9).
Позивач, не погоджуючись з вищезазначеною постановою про відкриття виконавчого провадження № 54974532, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Вимоги до виконавчого документа встановлені ч. 1, 2, 3 ст. 4 Закону № 1404-VIII.
Відповідно до ч.4 ст.4, ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
З аналізу вказаних норм Закону № 1404-VIII вбачається, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець має перевірити виконавчий документ на відповідність вимогам, встановленим ст. 4 Закону, дотримання стягувачем строків пред`явлення такого документу до виконання, повноваження особи, яка звертається із заявою про примусове виконання виконавчого документу та встановити відсутність визначених законом підстав для повернення виконавчого документу без виконання стягувачу. Лише проведення комплексу вказаних дій дає повноваження державному виконавцю на прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження.
Позивач, оскаржуючи постанову про відкриття виконавчого провадження, вказує, що у державного виконавця були відсутні підстави для прийняття до виконання незаконного виконавчого напису нотаріуса.
Отже, з огляду на те, що позивач вважає незаконною винесену державним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження, суд має перевірити, чи дотримано відповідачем при відкритті виконавчого провадження вказані вимоги закону та чи правомірно відповідачем було прийнято оскаржувану постанову, чи діяв державний виконавець у межах повноважень та у спосіб, визначений законом. А тому судом має бути надано оцінку тим обставинам чи відповідав виконавчий документ вимогам закону, чи своєчасно та уповноваженою особою його пред`явлено до виконання.
Проте суд зазначає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження не містить посилання, яким саме приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, який було пред`явлено стягувачем до виконання. Матеріали виконавчого провадження № 54974532, як надані відповідачем копії, так і матеріали автоматизованої системи виконавчого провадження не містять копії виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого державним виконавцем було відкрито виконавче провадження.
Водночас відповідно до вимог п. 21 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.
З огляду на відсутність в матеріалах виконавчого провадження виконавчого документу, на підставі якого його було відкрито, відсутність вказівки у постанові про відкриття виконавчого провадження про те, ким було видано такий виконавчий документ, суд зазначає, що державним виконавцем не надано належних доказів та не доведено, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.10.2017 № 54974532, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Рожкової І. В. від 23.10.2017 про відкриття виконавчого провадження № 54974532.
Відповідно ст.139 КАС України судовий збір підлягає відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Що стосується витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що підтверджують такі витрати, оформлені у встановленому законом порядку.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16, від 18.10.2018 у справі №813/4989/17, від 02.10.2019 у справі 807/736/18, від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а.
Так, за правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу не було надано суду ані договору, ані розрахунку таких витрат, ані доказів їх оплати в сумі 2000 грн.
За відсутності у матеріалах справи належним чином оформлених документів складених на підтвердження надання правової допомоги у вказаній позивачем сумі, підстави для відшкодування судових витрат у цій частині у суду відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) Рожкової Ірини Василівни, Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Суми) , третя особа - Акціонерне товариство "Альфа-Банк"про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Рожкової Ірини Василівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 54974532 від 23.10.2017.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска