Справа № 200/6293/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2022 року справа №200/6293/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 р. у справі №200/6293/21 (головуючий І інстанції Христофоров А.Б., повне судове рішення складено 03 вересня 2021 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області у якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 23 квітня 2021 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву позивача від 14 квітня 2021 року № 3443 із зарахуванням до стажу (вислуги років) періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року, з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року та періоду безпосередньої участі протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо у районах та у період здійснення зазначених заходів з 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби, а також періодів роботи на посадах слідчих з 28 липня 2004 року по 30 жовтня 2004 року, з 24 жовтня 2005 року по 12 грудня 2012 року, з 04 квітня 2014 року по 16 жовтня 2014 року, з 07 грудня 2015 року по 01 вересня 2017 року - до стажу роботи на посадах прокурорів;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області призначити, нараховувати та виплатити позивачу пенсію за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, починаючи з 14 квітня 2021 року та виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати позивача.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м.Краматорську № 260/04-16 від 23 квітня 2021 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську повторно розглянути заяву позивача від 14 квітня 2021 року №3443 про призначення пенсії за вислугу років за нормами Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру», з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо врахування під час призначення пенсії періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року, з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року та періоду безпосередньої участі протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо у районах та у період здійснення зазначених заходів з 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби, а також періодів роботи на посадах слідчих з 28 липня 2004 року по 30 жовтня 2004 року, з 24 жовтня 2005 року по 12 грудня 2012 року, з 04 квітня 2014 року по 16 жовтня 2014 року, з 07 грудня 2015 року по 01 вересня 2017 року - до стажу роботи на посадах прокурорів. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог то прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було враховано, що згідно ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно цієї статті, зараховується військова служба. Законом №1697 не передбачено включення до вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Позивач надав відзив у якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач 14.04.2021р. звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням від 23.04.2021р. відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку із відсутністю необхідного стажу.

Спірним рішенням до страхового стажу позивача не зараховано період його роботи з 10 липня 2015 року по 31 травня 2016 року згідно підпункту 2 пункту 2-1 Порядку подання та оформлення документів для признання (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846. До стажу за вислугу років даний період враховано.

Також у рішенні зазначено, що згідно довідки про безпосередню участь особи в операції об`єднаних сил (антитерористичній операції), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України встановлено, що у період з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року та з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року позивач безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

У відповідності до статті 57 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку зараховується до стажу роботи на пільгових умовах.

Згідно п. 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 63 військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2). Водночас згідно Постанови від 08.02.1994 № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (3551-12) Україна не внесена до Переліку держав з періодом бойових дій, які відбуваються на її території.

У зв`язку із чим періоди з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року та з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року також не зараховані позивачу як один місяць за три місяці (а.с. 27-29).

18 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив долучити до його заяви від 14 квітня 2021 року копію військового квитка офіцера запасу, який підтверджує терміни проходження позивачем військової служби, у тому числі пільгових періодів проходження такої служби, а також довідку з Ужгородського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військомату) про періоди залучення позивача до антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, а також просив призначити йому пенсію за вислугою років на підставі Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 30).

У відповідь на заяву позивача від 18 травня 2021 року відповідачем, 21 травня 2021 року за вих. № 586-999/Т-02/8-0531/21, надано відповідь, відповідно до якої позивачу відмовлено в прийнятті додаткових документів, оскільки 23 квітня 2021 року Управлінням прийнято рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного стажу (а.с. 31).

Згідно із записами у трудовій книжці позивача серія: НОМЕР_1 , виданій 29 листопада 2004 року, містяться наступні записи про роботу позивача, зокрема:

- 28 липня 2004 року прийнято на посаду слідчого військової прокуратури Болгродського горнізону Південного регіону України в Прокуратурі Луганської області;

- 30 жовтня 2004 року звільнено з військової служби в запас за п. 63 пп. «г» у зв`язку із скороченням штатів Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України. Переведений для подальшої роботи у розпорядження прокурора Луганської області;

- 24 жовтня 2005 року призначено на посаду старшого слідчого прокуратури Лутугінського району;

- з 14 квітня 2008 року призначено старшим слідчим слідчого відділу прокуратури області;

- 03 січня 2012 року прийнято на посаду слідчого в ОВС слідчого відділу слідчим управління прокуратури Луганської області;

- 12 грудня 2012 року призначено на посаду заступника прокурора Антрацитівського району Луганської області;

- 04 квітня 2014 року призначено на посаду слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Дніпровської екологічної прокуратури;

- 16 жовтня 2014 року звільнено з посади слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Дніпровської екологічної прокуратури в порядку переведення до органів прокуратури Одеської області;

- з 10 липня 2015 року по 10 вересня 2020 року позивач проходив військову службу в органах військової прокуратури на прокурорсько - слідчих посадах (а.с. 36-39).

Проходження позивачем військової служби у період з 28 липня 2004 року по 30 жовтня 2004 року на посаді слідчого, з 10 липня 2015 року по 30 листопада 2015 року на офіцерських посадах у військовій прокуратурі, з 07 грудня 2015 року по 01 вересня 2017 року на посаді слідчого, з 02 вересня 2017 року по 10 вересня 2020 року на посаді заступника військового прокурора підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 від 05 травня 2021 року (а.с. 60-62, а.с. 85-85 зв. бік).

Витягом із наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 17 серпня 2015 року № 229 вказано вважати таким що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 10 липня 2015 року , поряд з іншими, майора юстиції ОСОБА_1 , прокурора військової прокуратури Донецького горнізону Південного регіону України (а.с. 40, 82).

Витягом із наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12 жовтня 2015 року № 215 вказано вважати таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення до пункту постійної дислокації, поряд з іншими, майора юстиції ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого службові обов`язки на посаді прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону сил антитерористичної операції (а.с. 41, а.с. 82 зв. бік).

Витягом з наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 14 вересня 2017 року № 82/дск залучено до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, відряджено в район її проведення з підпорядкуванням керівнику Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 02 вересня 2017 року, поряд з іншими, підполковника юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора сил антитерористичної операції. Також наказано вважати таким, що залучався до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях з 19 серпня по 01 вересня 2017 року, поряд з іншими, ОСОБА_1 (а.с. 42-42 зв. бік, а.с. 83 зв. бік).

Витягом з наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 05 жовтня 2017 року № 88/дск виправлено помилку в прізвищі позивача (а.с. 43, а.с. 84).

Витягом із наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 08 червня 2018 року № 8/ДСК залучено до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (особовий склад прокуратури України) з 01 травня 2018 року полковника юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора об`єднаних сил (а.с. 44, а.с. 84 зв. бік).

Наказом Військової прокуратури об`єднаних сил від 10 серпня 2020 року № 492/1 к оголошено вислугу років позивачу станом на 01 серпня 2020 року. Так відповідно до списку до наказу вислуга років позивача склала 24 роки 7 місяців 5 днів (пільгова вислуга 6 років 0 місяців 6 днів) (а.с. 64, 65).

Архівним витягом Відділу обробки запитів ГДА МОУ № 179/1/10834 від 31 серпня 2020 року Галузевого державного архіву Міністерства оборони України підтверджується, що позивач у період з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань (а.с. 45-45 зв. бік ).

08 вересня 2020 року Військова прокуратура видала наказ № 550, яким внесено зміни до наказу № 492/1 к в частину підрахунку стажу. Так згідно списку станом на 01 серпня 2020 року вислуга років позивача склала 24 роки 06 місяців 28 днів (пільгова вислуга 06 років 06 днів) (а.с. 66, 67).

Витягом з наказу Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) від 25 листопада 2020 року № 300/дск вказано вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів, які приймали безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до пункту постійної дислокації з 10 вересня 2020 року полковника юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора об`єднаних сил(а.с. 46).

Довідкою від 08 квітня 2021 року № 122 підтверджена безпосередня участь позивача з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року та з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції відповідно на посадах тво прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону, заступника військового прокурора сил антитерористичної операції, а з 01 травня 2018 року по 09 травня 2018 року на посаді заступника військового прокурора сил антитерористичної операції, з 10 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року на посаді заступника військового прокурора об`єднаних сил позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с. 47).

У довідці від 08 квітня 2021 року, що видана Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про проходження військової служби та самостійної трудової діяльності ОСОБА_1 зазначено про те, що позивач, зокрема, у період з 28 липня 2004 року по 30 жовтня 2004 року працював в прокуратурі Болградського гарнізону Південного регіону України на посаді слідчого; з 29 листопада 2004 року по 24 жовтня 2005 року позивач працював в Прокуратурі Лутугінського району Луганської області на посаді помічника прокурора; з 24 жовтня 2005 року по 17 квітня 2008 року позивач працював в Прокуратурі Лутугінського району Луганської області на посаді старшого слідчого; з 17 квітня 2008 року по 03 січня 2012 року позивач працював в прокуратурі Луганської області на посаді старшого слідчого відділу; з 03 січня 2012 року по 12 грудня 2012 року позивач працював в Прокуратурі Луганської області на посаді слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління; з 12 грудня 2012 року по 05 червня 2013 року позивач працював в Прокуратурі Луганської області на посаді старшого прокурора відділу здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних; з 06 червня 2013 року по 02 грудня 2013 року в Прокуратурі Антрацитівського району Луганської області на посаді заступника прокурора; з 04 квітня 2014 року по 16 жовтня 2014 року в Дніпровській екологічній прокуратурі на посаді слідчого в ОВС слідчого відділу; з 17 жовтня 2014 року по 09 липня 2015 року в Прокуратурі м. Одеси на посаді прокурора прокуратури. Відповідно до ч. 5 ст. 5 та ст. 6, 20, 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пунктів 38, 48, 71, 72 та 153 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, позивач проходив військову службу у період з 10 липня 2015 року по 15 серпня 2015 року, з 15 серпня 2015 року по 30 листопада 2015 року та з 30 листопада 2015 року по 07 грудня 2015 року. З 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року позивач залучався до проведення антитерористичної операції сил та засобів Збройних Сил України. З 02 вересня 2017 року по 10 травня 2018 року позивач залучався до проведення антитерористичної операції сил та засобів Збройних Сил України відповідно до наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України. З 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року позивач залучався до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях Збройних Сил України (а.с. 48-50).

Також довідкою від 14 травня 2021 року № 1445, що видана Ужгородським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, підтверджується безпосередня участь позивача в проведенні антитерористичній операції в період з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року та з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року, а з 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року перебування у складі сил та засобів операції об`єднаних сил (а.с. 63).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697), який на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії (14 квітня 2021 року) діяв у редакції від 01 січня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону № 1697 прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Згідно з ч. 8 ст. 86 Закону № 1697 право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

За правилами, наведеними у ч. 11 ст. 86 Закону № 1697 прокурорам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором.

При цьому, згідно з положеннями ч. 6 ст. 86 Закону № 1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи: на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 27 Закону № 1697 військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 Закону № 1697 на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.

В преамбулі до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

На час виникнення спірних правовідносин Закон № 2011 діяв у редакції від 01 січня 2021 року.

Статтею 1 Закону № 2011 визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, соціальний захист військовослужбовців, крім іншого, стосується питань їх пенсійного забезпечення.

Основні права військовослужбовців, пов`язані з проходженням служби, визначені ст. 8 Закону № 2011.

Так, згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 2011 час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі Порядок №393).

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення прокурорам пенсій за вислугою років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Верховний суд у постанові від 27 червня 2018 року у справі №750/9775/16-а дійшов висновку про те, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393.

Колегія суддів вважає, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Подібний висновок, проте щодо застосування постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років прокурорам і слідчим, викладений Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2008 року (21-2438во17).

Верховний Суд України у постанові від 27 травня 2008 року вирішуючи питання про можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право прокурорам і слідчим на пенсію за вислугою років виходив із того, що визначальною підставою у цьому випадку є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певних категорій для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, щомісячного грошового утримання чи інших соціальних виплат. Основними актами, на підставі яких здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України Про військовий обов`язок і військову службу та Закон України Про прокуратуру.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугою років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена, зокрема: спільною постановою Центрального Комітету КПРС і Ради Міністрів СРСР Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям, Законом України Про пенсійне забезпечення, постановою Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб), Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту тощо.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки позивач проходив службу, яка передбачена Порядком №393, то він має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку, зокрема, один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Посилання відповідача про неможливість зарахування до вислуги років для призначення пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» відповідну службу на пільгових умовах є хибним, оскільки можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинна пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний період часу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 р. у справі №200/6293/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 р. у справі №200/6293/21 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 22 лютого 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 22 лютого 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

А.В. Гайдар