Справа № 620/16976/21
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року Чернігів Справа № 620/16976/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заяць О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ічнянської міської ради Чернігівської області, в якому просить:

визнати неправомірним та скасувати рішення Ічнянської міської ради Чернігівської області № 444-VIII від 27 жовтня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам в частині п. 1.6 даного рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності орієнтовною площею 0,1800 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність оскаржуваного рішення відповідача, адже воно порушує його право на землю, а графічні матеріали не підтверджують місце розташування земельної ділянки, що виключає відповідність.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання адміністративного позову 15 - денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач у відзиві на позов заперечував щодо позовних вимог та зазначив, що вказана в оспорюваному рішенні земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, станом на дату прийняття рішення право приватної власності, право оренди чи інше право користування на цю земельну ділянку не зареєстровано згідно чинного законодавства України. Земельним кодексом України визначені вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, які були відсутні під час розгляду заяви ОСОБА_2 . Також вказали, що права позивача не порушені.

Третя особа надала до суду пояснення, в яких заперечувала щодо позовних вимог з огляду на таке. Надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства жодним чином не порушує права та інтереси позивача. Земельний кодекс України не визначає жодних вимог до графічних матеріалів, які мають бути додані заявником до клопотання (заяви) про отримання у власність земельної ділянки та не вказує на те, що ці графічні матеріали мають бути саме у вигляді кадастрового плану земельної ділянки, а не у вигляді схематичного плану земельної ділянки та викопіювання (як в даному випадку). Під час звернення до Ічнянської міської ради Чернігівської області із клопотанням ОСОБА_2 дотримався всіх вимог діючого земельного законодавства та діяв у чіткій відповідності до норм ст. 118 Земельного кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивачу ОСОБА_1 рішенням № 323 виконавчого комітету Ічнянської міської ради народних депутатів від 25.12.1997 передано безкоштовно у приватну власність та надано право приватизувати земельну ділянку 4400 кв.м. (0,44 га), де: 600 кв.м. (0,06 га) - для обслуговування жилих та господарських будівель; 1500 кв.м. (0,15 га) для сінокосу по АДРЕСА_2 ; для ведення підсобного господарства 2300 к.м. (0,23 га) із них: 900 кв.м. в кінці присадибних ділянок по АДРЕСА_3 . - по АДРЕСА_1 і 400 кв.м. по АДРЕСА_1 .

У позивача виникла необхідність у присвоєнні кадастрових номерів ділянкам з реєстрацією права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Під час погодження меж земельної ділянки площею 400 кв.м. в кінці АДРЕСА_1 під час встановлення та передачі мені межових знаків, суміжний землекористувач ОСОБА_2 відмовився підписувати акт.

В подальшому ОСОБА_2 подав позов до суду. В провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Ічнянської міської ради Чернігівської області, третя особа: ОСОБА_1 про часткове скасування рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради від 25 грудня 1997 року № 323.

Також у провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа № 620/12311/21 за позовом ОСОБА_2 до Ічнянської міської ради Чернігівської області про визнання протиправною відмови Ічнянської міської ради Чернігівської області, оформлену листом від 24.03.2021 № 03-07/1167, у наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки відповідно до заяви (клопотання) від 23 грудня 2020 року, та зобов`язання Ічнянської міської ради Чернігівської області надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки відповідно до заяви (клопотання) від 23 грудня 2020 року та доданих до неї документів.

Дані обставини підтверджуються копіями заяви ОСОБА_2 до Ічнянської міської ради, графічних матеріалів та ухвал про відкриття провадження.

Надалі Ічнянська міська рада Чернігівської області винесла рішення № 444-VIII від 27 жовтня 2021 року «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам». Відповідно до п. 1.6 вказаного рішення громадянину ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності орієнтовною площею 0,1800 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах АДРЕСА_1 .

Вважаючи, вказане рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, адже порушує права та законні інтереси, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені статтею 116 Земельного кодексу України.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України (далі ЗК України).

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Відповідно до положень статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Вказаними нормами встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Суд вказує, що до клопотання ОСОБА_2 додано генеральний план земельної ділянки, в якому визначені розміри, площа, та місце розташування земельної ділянки, відносно якої ОСОБА_2 просить надати дозвіл на розроблення землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_2 при зверненні до Ічнянської міської ради Чернігівської області із клопотанням (заявою) щодо про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності орієнтовною площею 0,1800 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах АДРЕСА_1 , дотримався всіх вимог земельного законодавства, а саме норм статті 118 Земельного кодексу України.

Також відповідач, приймаючи дане рішення виходив з того, що вищевказана земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, станом на дату прийняття оспорюваного рішення право приватної власності, право оренди чи інше право користування на цю земельну ділянку згідно чинного законодавства України не зареєстровано.

Суд відзначає, що надання дозволу не гарантує особі прийняття відповідним органом рішення про надання земельної ділянки у власність. Дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є лише стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідачем не порушено прав та інтересів позивача, оскільки за своєю правовою природою рішення відповідача щодо надання дозволу, не породжує виникнення у особи, якій надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки права власності на таку ділянку, а зазначений дозвіл є всього лиш наслідком виконання дотримання особою порядку звернення за таким дозволом.

Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави для відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, а відтак рішення Ічнянської міської ради Чернігівської області № 444-VIII від 27 жовтня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам в частині п. 1.6 рішення не підлягає скасуванню.

Частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат, у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Ічнянська міська рада Чернігівської області, площа Т.Г.Шевченка, 1,м.Ічня,Чернігівська область,16703, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду виготовлено 14 лютого 2022 року.

Суддя О.В. Заяць