Справа № 420/26016/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши у порядку письмового провадження питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі № 420/26016/21 за позовом ОСОБА_1 до відділу архітектури, містобудування, інфраструктури та житлово-комунального господарства Овідіопольської селищної ради про визнання протиправним та скасування паспорту прив`язки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати паспорт прив`язки ТС №04-16/11 на розміщення стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , виданий ФОП ОСОБА_2 Відділом архітектури, містобудування, інфраструктури та житлово-комунального господарства Овідіопольської селищної ради.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/26016/21 за позовом ОСОБА_1 до відділу архітектури, містобудування, інфраструктури та житлово-комунального господарства Овідіопольської селищної ради про визнання протиправним та скасування паспорту прив`язки.

Відповідно до ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, та зважаючи, що дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), розгляд питання щодо наявності підстав для закриття провадження по справі №420/26016/21, здійснюється в порядку письмового провадження.

Зокрема, судом встановлено, що у позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати паспорт прив`язки ТС №04-16/11 на розміщення стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , виданий ФОП ОСОБА_2 відділом архітектури, містобудування, інфраструктури та житлово-комунального господарства Овідіопольської селищної ради.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановлений законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктами 1, 2, 7 та 8 частини 1 статті 4 КАС України передбачено, що у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

- публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

- суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень або наданні адміністративних послуг;

- позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до приписів п. 1, 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та невинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, як вбачається з матеріалів позовної заяви, спірні правовідносини виникли внаслідок незгоди позивача з видачею ФОП ОСОБА_2 Відділом архітектури, містобудування, інфраструктури та житлово-комунального господарства Овідіопольської селищної ради паспорту прив`язки ТС №04-16/11 на розміщення стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 . Тимчасова споруда використовується для технічного обслуговування транспортних засобів, зокрема, для надання послуг із шиномонтажу.

Так, як з`ясовано судом, позивач - ОСОБА_1 вважає, що дії і рішення відповідача із видачі спірного паспорту прив`язки не відповідають статті 19 Конституції України, оскільки вчинені всупереч протипожежним нормам безпеки, а споруда несе потенційну небезпеку і зачіпає публічний інтерес.

Таким чином, спірні правовідносини пов`язані із захистом, порушеного, на думку позивача, права власності на об`єкт нерухомого майна, а отже спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 283/1721/15-а.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Згідно ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд, з метою запобігання порушення прав позивача на справедливий, неупереджений розгляд справи повноважним судом, дійшов висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу архітектури, містобудування, інфраструктури та житлово-комунального господарства Овідіопольської селищної ради про визнання протиправним та скасування паспорту прив`язки, відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

На виконання ч. 1 ст. 239 КАС України суд роз`яснює позивачеві, що розгляд даної справи має відбуватися за правилами цивільного судочинства України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 238, ст.ст. 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 420/26016/21 за позовом ОСОБА_1 до Відділу архітектури, містобудування, інфраструктури та житлово-комунального господарства Овідіопольської селищної ради про визнання протиправним та скасування паспорту прив`язки.

Суд роз`яснює позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції загального суду за правилами цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду у строки визначені статтею 295 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

Закрити провадження у справі № 420/26016/21 за позовом ОСОБА_1 до Відділу архітектури, містобудування, інфраструктури та житлово-комунального господарства Овідіопольської селищної ради про визнання протиправним та скасування паспорту прив`язки.