Справа № 0540/8654/18-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

23 лютого 2022 року Справа №0540/8654/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву

ОСОБА_1

про визнання протиправною бездіяльності щодо виконання рішення від 01.11.2018

року

у справі № 0540/8654/18-а

за позовною заявою ОСОБА_1

до відповідача Слов`янського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в

Донецькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірними дій щодо припинення нарахування та виплати пенсії за віком з 01.02.2018 року по 01.05.2018 року, з 01.06.2018 року по 01.09.2018 року та з 01.10.2018 року, зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії за віком з 01.02.2018 року по 01.05.2018 року, з 01.06.2018 року по 01.09.2018 року та з 01.10.2018 року та виплатити заборгованість задоволений повністю.

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року у справі № 0540/8564/18-а, зобов`язання негайно виконати рішення суду, зобов`язання виплатити нараховану, але невиплачену пенсію за віком за період з 01.02.2018 року по 31.08.2018 року в сумі 13945,98 грн., направлення окремої ухвали у зв`язку з системним порушенням чинного законодавства та невиконанням рішення суду, що набрало законної сили.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що необхідність у звернення до суду в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України зумовлена тим, що відповідачем всупереч вимог рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 не виплачено пенсію позивачу з 01.02.2018 року по 31.08.2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Сторони до судового засідання по справі не з`явились, про дату,час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За змістом частини 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Із зазначено вбачається, що виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу вищезазначених норм права встановлено, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Водночас, судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Саме з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Як встановлено судом, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року у справі № 0540/86540/18-а, зокрема, зобов`язано Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.02.2018 року по 01.05.2018 року, з 01.06.2018 року по 01.09.2018 року та з 01.10.2018 року та виплатити заборгованість за весь період.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області поновлено нарахування пенсії позивачу з 01.02.2018 року по 31.08.2018 року в сумі 13945,98, однак виплата не здійснена у зв`язку з відсутністю фінансування.

Тобто, фактично Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не виконало судове рішення в частині виплати пенсії позивачу за період з 01.02.2018 року по 31.08.2018 року.

Обставини не виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду, зокрема, в частині проведення виплати пенсії позивачу свідчить про порушення відповідачем охоронюваного інтересу позивача та можливість використання позивачем правового механізму ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо вимоги позивача про направлення окремої ухвали, суд зазначає, що вимога є передчасною.

Відповідно до ч. 9 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

В даному випадку, з урахуванням наданих пояснень відповідача, суд не вбачає ознак кримінального правопорушення в ознаках його дій, а тому відсутні підстави для надсилання ухвали прокурору або органу досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 0540/8654/18-а.

На підставі викладеного, керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року у адміністративній справі № 0540/8654/18-а задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, що підлягають у не виплаті, за період 01.02.2018 року по 31.08.2018 року заборгованості з пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 01.02.2018 року по 31.08.2018 року.

Ухвала, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Давиденко Т.В.