Справа № 440/13240/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/13240/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Божковська виправна колонія (№16)" про визнання бездіяльності протиправною та стягнення компенсації,

В С Т А Н О В И В:

20.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Божковська виправна колонія (№16)" (надалі - відповідач, ДУ "Божковська ВК (№16)"), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна відповідно до довідки №7 у розмірі 13630,57 грн та стягнути з відповідача означену суму компенсації на його користь.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на обставини порушення його права на отримання від роботодавця компенсації за не отримане речове майно, право на яку передбачено пунктом 27 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №578.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

18.11.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача висловив свої заперечення проти задоволення позовц. Вказує, що ДУ "Божковська ВК (№16)" фінансується з державного бюджету України, а головним розпорядником коштів є Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України, яка не виділила кошти на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна. Незважаючи на вжиття відповідачем вичерпних заходів щодо отримання коштів на зазначену мету, у ДУ "Божковська ВК (№16)" немає можливості здійснити виплату позивачу такої компенсації (а.с. 21-22).

У відповіді на відзив позивач наголошував на тому, що відсутність належного бюджетного фінансування не може бути підставою для невиплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна (а.с. 33-34).

Заперечення відповідача за змістом є аналогічним відзиву на позов (а.с. 37-38).

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до довідки від 10.09.2021 №15/328/Бр, виданої ДУ "Божковська ВК (№16)", ОСОБА_1 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 21.06.1999 по 15.09.2020 (а.с. 4).

Наказом в.о. начальника ДУ "Божковська ВК (№16)" від 15.09.2020 №154/ОС-20 "Про особовий склад" відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" та пункту 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (за власним бажанням) старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора - кінолога відділу охорони державної установи "Божковська ВК (№16)" 15.09.2020 (а.с. 30).

Довідкою б/д №7 ДУ "Божковська ВК (№16)" підтверджено той факт, що позивачу належить грошова компенсація за належні до видачі предмети речового права в розмірі 13630,57 грн (а.с. 13).

На вимогу позивача про виплату грошової компенсації за речове майно у зв`язку зі звільненням відповідач своїм листом від 01.10.2021 №15/01-10/Д-34/Бр повідомив, що у період з 15.09.2020 по 01.10.2021 на розрахункові рахунки установи з Міністерства юстиції не надходило фінансування для компенсації за речове майно звільнених атестованих працівників. Державною установою "Божковська ВК (№16)" було направлено всі розрахунки до головного розпорядника бюджетних коштів щодо виділення коштів на виплату компенсації за речове майно. Щойно кошти надійдуть на розрахунковий рахунок установи, компенсацію буде виплачено у повному обсязі (а.с. 11-12).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача в частині невиплати такої грошової компенсації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України від 23.06.2005 № 2713-IV "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" (надалі - Закон №2713-IV), держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

При цьому умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати (частина 2 статті 23 №2713-IV).

Відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону №2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства (частина п`ята статті 21 Закону №2713-IV).

Механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами визначено Порядком забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №578 (надалі - Порядок №578, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом пункту 27 Порядку №578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.

Згідно з пунктом 23 Порядку №578 грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією державної установи Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України, державної установи Центр пробації відповідно до їх закупівельної вартості.

Для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки (пункт 60 Порядку № 578).

Згідно з довідкою б/д №7 ДУ "Божковська ВК (№16)" про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна ОСОБА_1 останньому належить до виплати 13630,57 грн (а.с. 13), однак така компенсація позивачу не виплачена.

На підтвердження факту вжиття активних заходів з метою виплати грошової компенсації відповідачем останній надав до суду листи ДУ "Божковська ВК (№16)" від 01.12.2020 №15/10-1/9903/Бр та від 31.03.2021 №15/09-6/1434Бр, адресовані відповідно начальнику управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Братчикову І.В. та начальнику державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" Ю. Стеценку про надання уточнюючої інформації щодо обліку речового майна по державній установі "Божковська ВК (№16)" (а.с. 24-29).

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 10.03.2011 у справі "Сук проти України" вказав, що держава може ввести, призупинити або припинити виплати працівникам з державного бюджету, внісши відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні виплати є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Отже, у разі якщо держава задекларувала певні правила розрахунку при звільненні військовослужбовця, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Враховуючи те, що право на отримання грошової компенсації виникає з моменту звільнення з військової служби та зважаючи на те, що Державна установа "Божковська ВК (№16)" самостійно здійснила нарахування суми такої компенсації, вживаючи усіх необхідних заходів щодо виділення коштів на її виплату, проте не виплатила її через обставини, які не залежать від волі відповідача, ознак протиправної бездіяльності суд не виявив, у зв`язку з чим відповідну вимогу залишає без задоволення.

Разом з цим суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову в частині вимог щодо стягнення на користь ОСОБА_1 суми грошової компенсації замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, у розмірі 13 630,57 грн.

Таким чином позов належить задовольнити частково.

Згідно з приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог позову (1/2).

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної установи "Божковська виправна колонія (№16)" про визнання бездіяльності протиправною та стягнення компенсації - задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи "Божковська виправна колонія (№16)" (вул. Центральна, 5, с. Божківське, Полтавський район, Полтавська область, 38734, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, у сумі 13 630 (тринадцять тисяч шістсот тридцять) грн 57 коп.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Божковська виправна колонія (№16)" (вул. Центральна, 5, с. Божківське, Полтавський район, Полтавська область, 38734, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) частину судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів у порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун