Справа № 420/27521/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
21 лютого 2022 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» про визнання протиправними та скасування постанов,-
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор», в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови Державної установи «Одеський слідчий ізолятор»:
- №333 від 24.02.2017 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді попередження;
- №1129 від 26.06.2017 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани;
- №78 від 03.01.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани;
- №338 від 07.02.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани;
- №744 від 04.05.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани;
- №916 від 14.05.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани;
- №1425 від 07.07.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді 10 діб карцеру;
- №1964 від 22.10.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді попередження;
- №462 від 06.04.2019 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани;
- №633 від 10.05.2019 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани;
- №1836 від 27.10.2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани.
Ухвалою суду від 04.01.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху. В ухвалі суду було зазначено про необхідність надання позивачем до суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.
16.01.2022 року від позивача через канцелярію надійшло клопотання, в якому зазначено, що ним було пропущено строк звернення до суду, оскільки його не було ознайомлено з усіма матеріалами проваджень, а його скарги, поданні начальнику Одеської установи виконання покарань №21 (попередня назва відповідача), були проігноровані.
Питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи (частина 8 ст. 171 КАС України).
Дослідивши подане до суду клопотання, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з матеріалів, адміністративного позову ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними та скасувати постанови Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» №333 від 24.02.2017 року, №1129 від 26.06.2017 року, №78 від 03.01.2018 року, №338 від 07.02.2018 року, №744 від 04.05.2018 року, №916 від 14.05.2018 року , №1425 від 07.07.2018 року, №1964 від 22.10.2018 року, №462 від 06.04.2019 року, №633 від 10.05.2019 року, №1836 від 27.10.2020 року.
При цьому до суду для захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся лише 30.12.2021 року, тобто з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України шестимісячного строку звернення до суду.
З даного приводу суд зауважує, що строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення (якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору) відносини стають стабільними.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення власних прав через байдужість до їх реалізації або небажання дізнатися про їх порушення не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, та, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення ЄСПЛ "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").
постанова про накладання дисциплінарного стягнення №333 від 24.02.2017 року позивачу була оголошена 24.02.2017 року (від підпису якої він відмовився);

постанова про накладання дисциплінарного стягнення у виді догани №1129 від 26.06.2017 року була оголошена позивачу 27.06.2017 року (від підпису якої він відмовився);

постанова про накладання дисциплінарного стягнення у виді догани №338 від 07.02.2018 року була оголошена позивачу 07.02.2018 року, що підтверджується його підписом та зазначенням про незгоду із вказаною постановою;

постанова про накладання дисциплінарного стягнення у виді догани №78 від 03.01.2018 року була оголошена позивачу 16.01.2018 року, що підтверджується його підписом та зазначенням про незгоду із вказаною постановою;

постанова про накладання дисциплінарного стягнення у виді догани №744 від 04.05.2018 року була оголошена позивачу 04.05.2018 року (від підпису якої він відмовився);

постанова про накладання дисциплінарного стягнення у виді догани №916 від 14.05.2018 року була оголошена позивачу 14.05.2018 року (від підпису якої він відмовився);

постанова про накладання дисциплінарного стягнення у виді 10 діб карцеру №1425 від 07.07.2018 року була оголошена позивачу 07.07.2018 року, що підтверджується його підписом та зазначенням про незгоду із вказаною постановою;

постанова про накладання дисциплінарного стягнення у виді догани №1964 від 22.10.2018 року була оголошена позивачу 22.10.2018 року (від підпису якої він відмовився);

постанова про накладання дисциплінарного стягнення у виді догани №462 від 06.04.2019 року була оголошена позивачу 06.04.2019 року (від підпису якої він відмовився);

постанова про накладання дисциплінарного стягнення у виді догани №633 від 10.05.2019 року була оголошена позивачу 10.05.2019 року (від підпису якої він відмовився);

постанова про накладання дисциплінарного стягнення у виді догани №1836 від 27.10.2020 року була оголошена позивачу 27.10.2020 року (від підпису якої він відмовився).

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_1 , всі вищезазначена стягнення на сьогоднішній день є погашеними.

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (положення частини 1 ст. 123 КАС України).

Відповідно до положень частини 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зауважує, що самостійна відмова позивача від підпису у отриманні оскаржуваних постанов не є поважною підставою для пропуску строку звернення до суду та об`єктивно непереборними обставинами, що не залежали від його волевиявлення та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Крім того, суд вказує, що в матеріалах адміністративної справи щодо деяких постав (від підпису яких позивач відмовився) наявні його письмові пояснення, що свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність зазначених дисциплінарних проваджень. Більш того, частину постанов позивач отримував, про що свідчить його підпис та зазначення про незгоду із вказаними постановами, а згідно постанови №1425 від 07.07.2018 року позивач відбував покарання у карцері.

Посилання позивача на те, що його не було ознайомлено з усіма матеріалами проваджень, та на бездіяльність начальника Державної установи виконання покарань №21 щодо не розгляду його скарг на зазначені постанови, не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду в межах даної адміністративної справи з позовними вимогами про оскарженням постанов, винесених відповідачем протягом 2017-2020 років.

Більш того, направлення вищезазначених скарг на оскаржувані постанови, на думку суду, свідчить про обізнаність позивача про наявність таких постанов.

Суд зауважує, що позивач не був позбавлений можливості своєчасно звернутись до суду із адміністративним позовом та заявити відповідне клопотання про витребування доказів у відповідача. Водночас, будучи обізнаним про наявність постанов про накладання дисциплінарних стягнень, ОСОБА_1 допустив пасивну бездіяльність щодо захисту своїх прав.

При цьому, як було зазначено позивачем у позові, до суду в межах адміністративної справи він звернувся лише після того, як на відповідній Комісії було розглянуто питання заміни невідбутної частини покарання більш м`яким, де було оголошено його характеристику та довідку про його стягнення.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про наявність у позивача об`єктивної неможливості звернутися до суду протягом визначеного процесуальним законодавством строку ОСОБА_1 суду не зазначено, а судом з матеріалів адміністративного позову не вбачається. За таких умов клопотання позивача про поновлення йому строку звернення до суду з адміністративним позовом у справі №420/27521/21, як необґрунтоване, задоволенню не підлягає, а адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» про визнання протиправними та скасування постанов підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 5-11, 121-123, 160, 161, 169, 171, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі №420/27521/21.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» про визнання протиправними та скасування постанов повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Білостоцький О.В.