Справа № 260/852/22
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

22 лютого 2022 рокум. Ужгород№ 260/852/22

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Калинич Я.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Ужгородської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору «Агропромислова фірма «Леанка», про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Гаєву Галину Сергіївну, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Фонду державного майна України та Ужгородської районної державної адміністрації, в якому просить:

1. Визнати неправомірними дії голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Кіштулинець Р.В., встановити відсутність у нього повноважень на визнання таким, що втратив чинність та відкликання з місця його застосування листа Ужгородської районної державної адміністрації від 23.07.2021 р. №02-17/1096 щодо погодження призначення на посаду директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка» ОСОБА_1 та визнати протиправним і скасувати рішення-лист голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Кіштулинець Р.В. від 21.10.2021 р. №03-23/1446, адресований Фонду державного майна України, щодо недоцільності погодження кандидатури ОСОБА_1 на посаду директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка» та погодження умов контракту і визнання таким, що втратив чинність, та відкликання з місця його застосування листа Ужгородської районної державної адміністрації від 23.07.2021 №02-17/1096 щодо погодження кандидатури ОСОБА_1 на посаду директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка».

2. Визнати протиправною бездіяльність Фонду державного майна України, яка полягає у не укладенні з ОСОБА_1 контракту та не виданні наказу про його призначення на посаду директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка», та зобов`язати Фонд державного майна України видати наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка» за результатами проведеного конкурсу на заміщення вакантної посади, оголошеного на сайті ФДМ України 20 травня 2021 року, згідно з рішенням постійної конкурсної комісії Фонду державного майна України з проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки по заміщенню вакантної посади директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка» від 06.07.2021 р. протокол № 5, та укласти з ОСОБА_1 контракт строком на три роки з моменту підписання.

Згідно пунктів 4 та 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина або юридичної особи не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Основним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є участь суб`єкта владних повноважень як сторони у спірних правовідносинах та виконання ним у цих правовідносинах владних управлінських функцій.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 643/11941/17.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 5 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень (пункт 3 частини першої статті 19 КАС України).

За змістом наведених правових норм, компетенційними є спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

У даній справі позивач не є суб`єктом владних повноважень, а отже, не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у відповідача.

Фактично позовна вимога щодо визнання неправомірними дії голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Кіштулинець Р.В., встановити відсутність у нього повноважень на визнання таким, що втратив чинність та відкликання з місця його застосування листа Ужгородської районної державної адміністрації від 23.07.2021 р. №02-17/1096 щодо погодження призначення на посаду директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка» ОСОБА_1 та визнання протиправним і скасування рішення-листа голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Кіштулинець Р.В. від 21.10.2021 р. №03-23/1446, адресованого Фонду державного майна України, щодо недоцільності погодження кандидатури ОСОБА_1 на посаду директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка» та погодження умов контракту і визнання таким, що втратив чинність, та відкликання з місця його застосування листа Ужгородської районної державної адміністрації від 23.07.2021 №02-17/1096 щодо погодження кандидатури ОСОБА_1 на посаду директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка» не може розглядатися судом як окремий позов. Саме по собі визнання відсутності у зазначеної посадової особи компетенції щодо прийняття такого розпорядження не відновить прав позивача, які він вважає порушеними, тобто не призведе до реального й ефективного захисту прав позивача.

Суд зауважує, що аналогічна правова позиція знаходить своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 820/3713/17.

В силу вимог п.1 частини першої статті 170 КАС України, вищевказане є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 808/4327/15.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Фонду державного майна України, яка полягає у не укладенні з ОСОБА_1 контракту та не виданні наказу про його призначення на посаду директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка», та зобов`язання Фонду державного майна України видати наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка» за результатами проведеного конкурсу на заміщення вакантної посади, оголошеного на сайті ФДМ України 20 травня 2021 року, згідно з рішенням постійної конкурсної комісії Фонду державного майна України з проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки по заміщенню вакантної посади директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка» від 06.07.2021 р. протокол № 5, та укладення з ОСОБА_1 контракт строком на три роки з моменту підписання, суд зазначає наступне.

Необхідно зазначити, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

З позовної заяви вбачається, що наявний приватний інтерес ОСОБА_1 , який через судовий спосіб захисту шляхом зобов`язання уповноважених на призначення на посаду директора Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка», має на меті вступити на відповідну посаду.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В межах даних правовідносин відсутній публічний інтерес, оскільки первинно позивач намагається вирішити питання щодо подальших трудових відносин з відповідачами.

Таким чином, спір у справі, що розглядається, регулюються нормами цивільного права.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №824/443/20-а.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з положеннями частини 8 статті 171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою-шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Одночасно з цим, суд роз`яснює позивачу, що сплачена сума судового збору згідно з п.3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження.

На підставі вищевикладеного, п. 1 ч. 1 ст. 170, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Ужгородської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору «Агропромислова фірма «Леанка», про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та визнання протиправним та скасування рішення.

2. На виконання вимог ч. 6 ст. 170 КАС України роз`яснити позивачу, що з врахуванням суб`єктного складу спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

3. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу негайно.

4. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Я. М. Калинич