Справа № 537/614/22
Суддя: ХІНЕВИЧ В. І.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/31/2022
Справа № 537/614/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2022 року Крюківський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання Бакай М.С., представника позивача Твердоступ О.Є., відповідача громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом Крюківського відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до ОСОБА_1 , громадянина Російської Федерації, про примусове видворення за межі України, затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства України,

встановив:

Крюківський відділ у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , громадянина Російської Федерації, відповідно до якого просить суд примусово видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З метою забезпечення документування та примусового видворення затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В обґрунтуванні позовних вимого зазначили, що 10.12.2020 Крюківським районним відділом у місті Кременчуці УДМС України в Полтавській області виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Саха (Якутія), Російської Федерації, який в порушення вимог частини 3 статті 3, статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не дотримується правил перебування іноземців в Україні, а саме, проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду з України після закінчення встановленого законодавством терміну перебування. Перевіркою документів та за наданим поясненням вказаного іноземця було встановлено, що він, будучи неповнолітнім, прибув в Україну приблизно в 1996 році разом з матір`ю ОСОБА_2 , з якою проживав в орендованому житлі у місті Кременчуці. 06.08.2002 року отримав паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 оформлений УВС м. Мирне Республіки Саха (Якутія), згідно даних якого його місце проживання зареєстроване у Республіці Саха (Якутія) Російської Федерації за адресою АДРЕСА_1 , Після смерті матері у грудні 2017 року, ОСОБА_3 втратив засоби для існування та місце проживання. Близьких родичів в Україні не має, фактично проживає у будинку для безхатченків за адресою АДРЕСА_2 . По питанню продовження строку перебування та оформлення документів на право проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до компетентних органів не звертався.

Відповідно до статті 1 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації (в редакції від 04.02.2015 року), громадяни держави однієї Сторони можуть в`їжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування, що діють в цій державі, по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство. У разі в`їзду на територію України іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, пунктом 2.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, визначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів.

Оскільки громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 з 1996 року проживає в Україні без документів на право проживання та ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, на підставі статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пункту 2.2 постанови Кабінету Міністрі України від 15.02.2012 року № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» (в редакції від 26.07.2016 року), 10.12.2020 в.о начальника відділу Крюківського РВ у м.Кременчуці УДМС у Полтавській області Валентином Шевченко відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МПТ № 000819 за ознаками частини 1 статті 203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МПТ № 000819 у вигляді штрафу в розмірі 1 751 грн. На теперішній час штраф не сплачено.

Обставин які б заборонили примусово повернути його з України, визначені ч. 8 ст. 26, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», встановлено не було.

Ураховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виконання положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 21.01.2021 Крюківським районним відділом у м. Кременчуці УДМС у Полтавській області було прийнято рішення № І про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один екземпляр якого було вручено іноземцю, з яким відповідач ознайомився. Рішення йому зрозуміле, що підтверджується його підписом на примірнику рішення, та відповідач зобов`язався виїхати за межі України у визначений термін, а саме до 14.02.2021 року.

Вказане рішення у термін, передбачений для добровільного виконання рішення про примусове повернення відповідач не виконав, територію України не залишив.

Встановлено, що відповідач в Україні офіційно не працює, перебуває в України без реєстрації, не має визначеного місця проживання, роботи, достатнього фінансового забезпечення для його проживання в Україні та також документів, які б надавали йому таке право.

Зважаючи на те, що громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконано рішення про примусове повернення та він до цього часу ухиляється від виїзду з території України в добровільному порядку, що підтверджується наданими матеріалами, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України, прохають задовольнити позов та примусово видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; з метою забезпечення документування та примусового видворення затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Представник позивача Твердоступ О.Є. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав вказаних у позові та прохала їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав, вказав, що дійсно проживає в Україні без наявності на те законних підстав, однак самостійно виїхати не може через брак коштів.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, 10.12.2020 Крюківським районним відділом у місті Кременчуці УДМС України в Полтавській області було виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Саха (Якутія), Російської Федерації, який в порушення вимог частини 3 статті 3, статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не дотримується правил перебування іноземців в Україні, а саме, проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду з України після закінчення встановленого законодавством терміну перебування. Перевіркою документів та за наданим поясненням вказаного іноземця було встановлено, що він, будучи неповнолітнім, прибув в Україну приблизно в 1996 році разом з матір`ю ОСОБА_2 , з якою проживав в орендованому житлі у місті Кременчуці. 06.08.2002 року отримав паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 оформлений УВС м. Мирне Республіки Саха (Якутія), згідно даних якого його місце проживання зареєстроване у Республіці Саха (Якутія) Російської Федерації за адресою АДРЕСА_1 , Після смерті матері у грудні 2017 року, ОСОБА_3 втратив засоби для існування та місце проживання. Близьких родичів в Україні не має, фактично проживає у будинку для безхатченків за адресою АДРЕСА_2 . По питанню продовження строку перебування та оформлення документів на право проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до компетентних органів не звертався.

Відповідно до статті 1 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації (в редакції від 04.02.2015 року), громадяни держави однієї Сторони можуть в`їжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування, що діють в цій державі, по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство.

У разі в`їзду на територію України іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, пунктом 2.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, визначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів.

На підставі статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пункту 2.2 постанови Кабінету Міністрі України від 15.02.2012 року № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» (в редакції від 26.07.2016 року), 10.12.2020 в.о начальника відділу Крюківського РВ у м.Кременчуці УДМС у Полтавській області Валентином Шевченко відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МПТ № 000819 за ознаками частини 1 статті 203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МПТ № 000819 у вигляді штрафу в розмірі 1 751 грн. На теперішній час штраф не сплачено.

В порядку статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 21.01.2021 Крюківським районним відділом у м. Кременчуці УДМС у Полтавській області було прийнято рішення № І про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один екземпляр якого було вручено іноземцю.

З вказаним рішенням, ОСОБА_1 ознайомився, рішення йому зрозуміле, що підтверджується його підписом на примірнику рішення, та останній зобов`язався виїхати за межі України у визначений термін, а саме до 14.02.2021 року.

На підставі положень ч. 5, ч. 6 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п. 6 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 806/21119 від 21.05.2012 року, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Вказане рішення у термін, передбачений для добровільного виконання рішення про примусове повернення ОСОБА_1 не виконав, територію України не залишив.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно дотримуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , не перебуває у процедурі визнання біженцем та особою, яка потребує додаткового захисту; не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; в Російській Федерації його життю або свободі не загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; не загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; не загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно до п. 14 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

У відповідності до статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено виключні підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Частиною 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 1-15 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що відповідач в Україні офіційно не працює, перебуває в України без реєстрації, не має визначеного місця проживання, достатнього фінансового забезпечення для його проживання в Україні та також документів, які б надавали йому таке право, що свідчить що останній ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до вимог ч. 4 вказаної статті іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини 1 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів Україна про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до п. 26 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн.

Судом встановлено, що у відповідача відсутні визначені законодавством та міжнародними договорами України підстави для перебування в Україні, відсутні також обставини, які, згідно ч. 8 ст. 26 та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» забороняють примусове видворення за межі України (Відповідач не перебуває у процедурі визнання біженцем та особою, яка потребує додаткового захисту; не підпадає під захист ст. З Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; в країні громадянської належності його життю або свободі не загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; не загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; не загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки).

Враховуючи, що громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконано рішення про примусове повернення та він до цього часу ухиляється від виїзду з території України в добровільному порядку, що підтверджується наданими матеріалами, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України, а також наявності обґрунтованих підстав вважати, що останній ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення суд вважає, що вимоги Крюківського районного відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 139, 241-246, 288, 289, 371 КАС України, суд,

ухвалив:

Адміністративний позов Крюківського відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до ОСОБА_1 , громадянина Російської Федерації, про примусове видворення за межі України, затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства України,- задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою забезпечення документування та примусового видворення затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: В. І. Хіневич