Справа № 400/2569/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/2569/21

Категорія:112010201 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є.В.
Місце ухвалення: м. Миколаїв
Дата складання повного тексту: 18.11.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі №400/2569/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Миколаївській області задоволено, зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі оновленої Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі МОТЦК та СП) №9/1/899 від 29 січня 2021 року про розмір грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 05 березня 2019 року.

25 червня 2021 року на виконання вищезазначеного судового рішення видано виконавчі листи.

03 листопада 2021 року від позивача до суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №400/2569/21 відповідно до ст. 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що боржник не виплачує їй пенсію незважаючи на постанови органів ДВС.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що боржник ГУПФ України в Миколаївській області відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі №400/2569/21 не виплачує пенсію ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі оновленої Миколаївського ОТЦК та СП №9/1/899 від 29 січня 2021 року про розмір грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 05 березня 2019 року і така поведінка ГУПФ України в Миколаївській області є протиправною, а тому є необхідність встановити судовий контроль за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі №400/2569/21.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення по справі №400/2569/21 проведено перерахунок пенсії, з 01 липня 2021 року розмір пенсії позивача склав 8 117,90 грн., за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2021 року розраховано доплату до пенсії в розмірі 110 484,36 грн. Кошти виділені на погашення заборгованості за рішеннями суду у 2021 році реалізуються в межах наданих асигнувань. Додаткових асигнувань на виплату пенсій до ГУПФ України в Миколаївській області не надходило, тому доплата в розмірі 110 484,36 грн. буде виплачена після відповідного бюджетного асигнування на підтвердження зазначеного відповідачем надано докази.

Вказане свідчить про відсутність у відповідача наміру ухилення від виконання судового рішення.

Заява позивача про встановлення судового контролю задоволенню не підлягає, оскільки встановити судовий контроль можна у разі невиконання рішення суду.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. 124 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, ч.ч.2, 3 ст. 14, ст. 77, 382 КАС України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно ч.ч.2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах встановлено ст. 382 КАС України, ч.1 якої передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 382 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів не заперечує право особи звернутися до суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України не залежно від того, чи був встановлений судовий контроль за виконанням при прийнятті рішення та при цьому, повністю погоджується з доводами суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі про те, що ст. 382 КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем на виконання рішення у справі №400/2569/21 проведено перерахунок пенсії, з 01 липня 2021 року розмір пенсії позивача склав 8 117,90 грн., за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2021 року розраховано доплату до пенсії в розмірі 110 484,36 грн.

Вищезазначене підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за дорученням №Д /23 від 01 липня 2021 року (а.с.84).

Крім того, відповідач вказував, що кошти виділені на погашення заборгованості за рішеннями суду у 2021 році реалізуються в межах наданих асигнувань. Додаткових асигнувань на виплату пенсій до ГУПФ України у Миколаївській області не надходило, тому доплата в розмірі 110 484,36 грн. буде виплачена після відповідного бюджетного асигнування. на підтвердження зазначеного відповідачем надано докази, зокрема звіт про виконання бюджету ПФУ на 01 липня 2021 року.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанова від 04 березня 2020 року у справі №539/3406/17, від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що позивачем не доведено, що ГУПФ України Миколаївській області ухиляється від виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі №400/2569/21.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги та вважає, що підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно ст.ст. 139-143 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.