Справа № 420/24512/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
22 лютого 2022 року м. Одеса
6 грудня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд: визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області № 217 від 12.11.2021 року про відмову громадянину Пакистану ОСОБА_1 в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області прийняти рішення відносно громадянина Пакистану ОСОБА_1 про оформлення документів для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Ухвалою суду від 13.12.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху.
Так, згідно з ч. 7 ст. 161 КАС України, до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування. Проте, позивачем не додано до позовної заяви оригінал або копію оспорюваного наказу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області № 217 від 12.11.2021 року про відмову громадянину Пакистану ОСОБА_1 в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності його у позивача клопотання про його витребування. Отже, вимоги ч. 7 ст. 161 КАС України позивачем не дотримано.
Зокрема, судом з`ясовано, що позивачем ОСОБА_1 , в адміністративному позові місце знаходження самостійно визначено: АДРЕСА_1 , проте наявна у матеріалах справи судова кореспонденція, яка надсилалася на зазначену у позовній заяві адресу позивача, повернулась до суду з відповідним поштовим повідомленням з відміткою органу зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».
Тобто, ухвалу суду не вручено позивачеві за адресою проживання, зазначеною власноручно позивачем у позовній заяві, з незалежних від суду причин.
В позовній заяві також зазначено, що електронна пошта відсутня.
Водночас, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 43 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
В даному випадку, свідоме неотримання судової кореспонденції, яка направлялася судом за адресою проживання, зазначеною самим позивачем в позовній заяві, не повідомлення суду про зміну місця проживання (перебування), може бути розцінено судом як дії, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчити про зловживання процесуальними правами учасника справи, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи.
На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року по справі № 922/1714/18.
Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не лише держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989року у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позивачем ОСОБА_1 у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не усунуто, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених для повернення даної позовної заяви позивачеві, відповідно до приписів п.1 ч.4 ст.169 КАС України.
Керуючись п.1 ч.4 ст.169, ст.ст.243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали разом з позовною заявою та всіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.
Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду у строки визначені статтею 295 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.