Справа № 360/8451/21
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

22 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/8451/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати бездіяльність 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 серпня 2012 року по 01 липня 2014 року включно із застосуванням базового місяця - «серпень 2012 року», з 01 січня 2016 року по 01 липня 2016 року та з 01 серпня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця - «січень 2008 року», з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року включно із застосуванням базового місяця - «березень 2018 року» - протиправною;

- зобов`язати 1 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 серпня 2012 року по 01 липня 2014 року включно із застосуванням базового місяця - «серпень 2012 року», з 01 січня 2016 року по 01 липня 2016 року та з 01 серпня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця - «січень 2008 року», з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року включно із застосуванням базового місяця - «березень 2018 року» (а.с.1-10).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

ОСОБА_1 , з 30 січня 2002 року по 05 жовтня 2021 року проходив службу цивільного захисту у 1 державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганській області на посаді водія 12 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України у Луганській області. 05.10.2021 позивача звільнено наказом Головного управління ДСНС України у Луганській області від 05.10.2021 № 330 та виключено з кадрів ДСНС, зі списків особового складу Головного управління та знято з усіх видів забезпечення з 05.10.2021.

Під час проходження служби позивачу не в повному обсязі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, всупереч положень абз.2 п.3 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

З метою з`ясування причин та обставин невиплати індексації грошового забезпечення, був направлений запит до відповідача в якому просив, надати наступну інформацію: розмір нарахованої та виплаченої мені індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 05 жовтня 2021 року; розмір посадового окладу за період з 01 січня 2008 року по 05 жовтня 2021 року, із розбивкою помісячно; усі отримані ним види грошового забезпечення за останні 24 місяців підряд перед місяцем звільнення, із розбивкою помісячно. За умови не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, а також інших нарахувань, просив провести нарахування та здійснити відповідні виплати.

На звернення позивача, відповідачем надано довідку №23 від 26.10.2021 про виплату грошового забезпечення, зокрема, індексації за період з 01 січня 2008 року по 30 вересня 2021 року та листом від 17.11.2021 № 13/363/1600 повідомлено, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення виконано у повному обсязі, тому здійснення виплати індексації грошового забезпечення є неможливим.

З даної довідки вбачається що у періоди з 01.08.2012 по 01.07.2014, з 01.01.2016 по 01.07.2016, з 01.08.2016 по 01.09.2019 індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення є протиправною, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач позов не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 20.01.2022 за вхідним реєстраційним номером 2498/2022 надав відзив на позовну заяву (а.с.38-42), в якому заперечував проти задоволення позову.

В обґрунтування зазначив, що 1 ДПРЗ Головного управління, як розпорядник бюджетних коштів, проводить видатки виключно у межах бюджетних асигнувань, які встановлені кошторисом. Разом з тим, у 1 ДПРЗ Головного управління відсутня можливість виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за рахунок інших коштів. При цьому, Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» виплата індексації не передбачалось. Що стосується розрахунку та виплати індексації грошового забезпечення у 2012 році, як вбачається із довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 (додаток № 1) з серпня 2012 року по грудень 2012 року була збільшена премія на розмір індексації, що виплачувалася протягом січня - лютого 2012 року, так якщо наприклад у липні 2012 року розмір премії складав 544,50 грн, а розмір індексації 53,61, то у серпні розмір премії збільшився до 605 грн, і таким чином була виплачена індексація грошового забезпечення. У 2013 році теж було збільшено премію для компенсації індексації грошового забезпечення, так на початок року - січень 2013 - розмір премії збільшено з 605 грн до 756 грн. 25 коп. тобто на 150 грн. 25 коп. щомісяця. Відповідач також зазначив, що при обчисленні індексації враховуються не лише оклад, а й всі складові грошового забезпечення. При розрахунку грошового забезпечення у 2014 році також відбулося підвищення премії з 726 гривень до 907 гривень 50 копійок, і компенсовано не виплачену протягом 5 місяців (з 01.01.2014 по 30.06.2014) індексацію заробітної плати, так розмір індексації грошового забезпечення склав: 40,19 - липень 2014 року; 87.70 - серпень 2014 року; 87.70 - вересень 2014 року; 211,94 - жовтень 2014 року; 154,69 - листопад 2014 року; 188,79 - грудень 2014 року відповідно, що підтверджується довідкою про нарахування грошового забезпечення. Також, відповідач зазначив, що стосується нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у 2016 - 2018 роках, то з розрахунку грошового забезпечення, премія з січня 2016 року по листопад 2016 року становила 2178 грн, тобто в порівнянні з груднем 2015 року - 907 гривень 50 копійок - зросла майже втричі, а з 01.01.2017 розмір премії було збільшено ще раз, вдвічі, вона складала вже 4416 гривень 50 копійок. Крім того в березні 2018 року було підвищено посадовий оклад з 605 грн до 2910 грн, і виплачена премія у січні в розмірі 5808 грн, а у лютому в розмірі 6050 грн для компенсації підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. З 2015 по 2019 роки здійснювалося підвищення нарахування та виплати грошового забезпечення, що само по собі включало індексацію доходу. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 24.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) (а.с.33-34).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 16.05.2016 (а.с.11-12,31).

Відповідно до довідки 1 державного пожежно-рятувального загоні Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 06.12.2021 №13/363/1774 ОСОБА_1 дійсно проходив службу в МВС України, МНС України, ДСНС України у період з 30.01.2002 (наказ УПППДПО від 30.01.2002 №6) по 05.10.2021 (наказ ГУ ДСНС України у Луганській області від 05.10.2021 №330 о/с) (а.с.13).

Відповідно до витягу з наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 05.10.2021 №330 о/с відповідно до Положення звільнено із служби цивільного захисту у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктами 173, 176 підпунктом 3 (за станом здоров`я) старшину служби цивільного захисту ОСОБА_1 , водія 12 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області. Виключено з кадрів ДСНС, зі списків особового складу Головного управління та зняти з усіх видів забезпечення з 05 жовтня 2021 року та направити до Сєвєродонецького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Луганської області для постановки на військовий облік. Вислуга років на службі станом на 05.10.2021: календарна - 21 рік 08 місяців 24 дні; пільгова - 04 роки 07 місяців 22 дні. Страховий стаж: 05 років 07 місяців 19 днів. Вислуга років для призначення пенсії: 27 років 04 місяці 13 днів (а.с.14).

В матеріалах справи наявна довідка від 17.11.2021 №13/363/1600, в якій зазначено, що 1 державним пожежно-рятувальним загоном ГУ ДСНС України у Луганській області нарахування та виплата індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 було виконано у повному обсязі, тому здійснення виплати індексації грошового забезпечення стає неможливим (а.с.15).

Відповідачем до матеріалів справи надано розрахунок грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 31.12.2019 (а.с.43-49).

Спірним у цій справі є факт застосування відповідачем базового місяця для нарахування індексації та невиплата індексації грошового забезпечення за спірні періоди.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі- правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, у тому числі, порядок проходження служби цивільного захисту, соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту, врегульовані нормами Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до частини першої статті 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Частиною 1 статті 115 Кодексу цивільного захисту України визначено, що держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 125 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків.

Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Інструкцією "Про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.04.2015 № 475 (далі - Інструкція № 475).

Пунктами 2, 3 Інструкції № 475 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від посади, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін (стаття 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-111).

Статтею 19 цього Закону визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Поняття індексації грошових доходів наведене у Законі України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон України "Про індексацію грошових доходів населення"), де зазначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Так, згідно із статтею 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (стаття 9 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

У відповідності до статті 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок №1078).

Пунктом 1-1 Порядку № 1078 зазначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття; 5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються; 6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів; 7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

Відповідно до наведеного індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) - є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Невиплата індексації є обмеженням права особи на оплату праці та не може залежати від наявності або відсутності фінансових ресурсів бюджету.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини у справі "Кечко проти України" з цього приводу зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Також Європейський Суд з прав людини у справі "Сук проти України" від 10.03.2011, заява №10972/05, зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем протиправно не виплачувалась індексація грошового забезпечення позивача в повному обсязі за період з 01.08.2012 по 30.06.2014, з 01.01.2016 по 30.06.2016, та з 01.08.2016 по 31.08.2019.

Позиція аналогічного змісту викладена у постановах Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 825/874/17 та від 19.06.2019 у справі № 825/1987/17.

Щодо визначення базового місяця індексації при врегулюванні спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, відповідно до п.5 Порядку №1078 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Аналіз наведеної норми пункту 5 Порядку № 1078 дає підстави для висновку, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова №1294), встановлено підвищені посадові оклади, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.

Тобто січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку № 1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Посадовий оклад та надбавки встановлені позивачу відповідно до наказу МНС України від 28.01.2008 №53 "Про встановлення схем посадових окладів осіб начальницького складу", від 10.06.2008 №447 "Про затвердження Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту".

Відповідно до пункту 10-2 Порядку № 1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Таким чином, єдині правила нарахування індексації грошового забезпечення запроваджені як для осіб, які працюють, так і для новоприйнятих або переведених осіб.

Позивач був призначений на посаді водія 12 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України у Луганській області та йому встановили посадовий оклад і надбавки в розмірах визначених чинним законодавством станом на січень 2008 року.

Отже, у період з 01.08.2012 по 30.06.2014, з 01.01.2016 по 30.06.2016 та з 01.08.2016 по 28.02.2018 індексація грошового забезпечення позивача повинна обраховуватись із застосуванням базового місяця - «січень 2008 року».

З 01.03.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Із аналізу Постанови № 1294 в період її дії з 01 січня 2008 року до 28 лютого 2018 року (період оскаржуваних правовідносин) вбачається незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.

Отже, внаслідок незмінності до 01 березня 2018 року посадового окладу позивача, базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення за періоди з 01.08.2012 по 30.06.2014, з 01.01.2016 по 30.06.2016 та з 01.08.2016 по 28.02.2018 є «січень 2008 року» як місяць останнього збільшення тарифної ставки (окладу) ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про те, що позивач помилково вважає, що у період з 01.08.2012 по 01.07.2014 базовим місяцем є «серпень 2012 року».

01.03.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», положеннями якої встановлено розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 рік, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками.

Як вбачається з довідки про грошове забезпечення позивача дійсно його оклад змінився у сторону збільшення.

Отже, базовим місяцем для нарахування індексації його грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 31.08.2019 став березень 2018 року, оскільки саме в цьому місяці відбулося підвищення розміру грошового забезпечення.

Таким чином підсумовуючи вище викладене, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.08.2012 по 30.06.2014, з 01.01.2016 по 30.06.2016 та з 01.08.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця «січень 2008 року»; за період з 01.03.2018 по 31.08.2019 із застосуванням базового місяця «березень 2018 року».

Доводи відповідача про те, що індексація грошового забезпечення позивачу компенсувалась за рахунок збільшення премій, суд вважає неприйнятними з огляду на те, що індексація сама по собі є компенсаторною гарантією держави та її неможливо виплачувати у вигляді інших доплат.

Суд також вважає незмістовними посилання відповідача на те, що за рахунок збільшення премії збільшувався загальний дохід позивача, що унеможливлює застосування індексації грошового забезпечення, тому що премії носили разовий характер, виплачувались не кожного місяця та їх виплата жодним чином не впливає на проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій, а тому позов слід задовольнити частково із корегуванням періодів виплати індексації та базових місяців.

Сторонами не понесено судових витрат, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.6, 7, 9, 90, 242, 245, 246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність 1-го державно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.08.2012 по 30.06.2014, з 01.01.2016 по 30.06.2016 та з 01.08.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для розрахунку «січень 2008 року»; за період з 01.03.2018 по 31.08.2019 із застосуванням базового місяця для розрахунку «березень 2018 року».

Зобов`язати 1-й Державно-рятувального загін Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (, місцезнаходження: вул. Новікова, буд. 1-Б, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 01.08.2012 по 30.06.2014, з 01.01.2016 по 30.06.2016 та з 01.08.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для розрахунку «січень 2008 року»; за період з 01.03.2018 по 31.08.2019 із застосуванням базового місяця для розрахунку «березень 2018 року».

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова