Справа № 580/9940/21
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року справа № 580/9940/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №25 від 12 лютого 2021 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати трудову діяльність ОСОБА_2 за період з 1981 року по 1998 рік, враховуючи навчання з 1983 року по 1989 рік та службу в радянській армії з 1984 року по 1986 рік на підставі відомостей з трудової книжки, диплому про навчання та військового квитка, що становить приблизно 16 років і 5 місяців;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати трудову діяльність ОСОБА_2 за період з 1999 року по 2020 рік до страхового стажу, що приблизно становить 8 років і 9 місяців (але без врахування часу служби під час мобілізації для участі в АТО в 2015 - 2016 роках по причині окремого обчислення );

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 службу в лавах українського війська під час мобілізації для проходження військової служби в особливий період по захисту Вітчизни від агресії Російської Федерації з 15.07.2015 року по 04.10.2016 року та застосувати норму обчислення один за три , що в результаті становить приблизно 3 роки і 8 місяців.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_2 від 05.02.2021 року та прийняти вмотивоване й законне рішення, з урахуванням наявності страхового стажу приблизно 28 років і 10 місяців, з урахуванням втраченого майже річного часу , з урахуванням наданої судом правової оцінки окремим діям й окремій бездіяльності та кінцевому рішенню посадової особи пенсійного фонду.

В обґрунтування позовних вимог, викладених у позовній заяві, зазначено, що за наслідками розгляду відповідачем заяви позивача про призначення пенсії за віком, відповідач прийняв оскаржуване рішення, яким відмовив у призначенні пенсії. Спірне рішення позивач вважає протиправним та зазначає, що має страховий стаж у розмірі більше 28 років, що є достатнім для призначення пенсії у відповідності до положень п.4 ч.1 ст. 115 Закону №1058 (25 років). Позивач вказує, що періоди його навчання, військової служби та роботи підтверджуються належними доказами - трудовою книжкою, військовим квитком та дипломом та підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача без подачі додаткових довідок. Крім того, вказав, що період проходження ним військової служби в особливий період по захисту Вітчизни від агресії Російської Федерації з 15.07.2015р. року по 04.10.2016р. підлягає зарахуванню із розрахунку один місяць за три. З урахуванням зазначеного позовні вимоги вважає обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.11.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

24.12.2021р., в межах строку встановленого судом, до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши при цьому, що при зверненні в Головне управління із заявою про призначення пенсії, позивач довідку про участь в антитерористичній операції не надав, у зв`язку із чим підстави для зарахування до страхового стажу періоду участі в антитерористичній операції та призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-ІV відсутні. Вказано також, що оскільки в період навчання позивач проходив строкову військову службу, Головним управлінням прийнято рішення про відмову у зарахуванні періоду навчання та зараховано період строкової військової служби. Зазначено, що подвоєння страхового стажу, в разі наявності підтвердження періоду навчання та одночасного проходження строкової військової служби, чинним законодавством України не передбачено, отже вимоги позивача врахувати, при обчисленні страхового стажу, додатково період навчання є безпідставними та необгрунтованими. Крім того, вказано, що оскільки, у 1993 році позивач відпрацював 78 вихододнів із встановленого річного мінімуму 260 вихододнів, неможливо встановити, який саме період підлягає зарахуванню. У зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу та довідки про участь в антитерористичній операції Головним управлінням прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-VІ. Відповідач вказує, що підрахунок страхового стажу, що належать до виключної компетенції територіальних органів Пенсійного фонду. Перебирання судом повноважень щодо визначення документів, на підставі яких обчислюється пенсія та підрахунок страхового стажу є формою втручання в дискреційні повноваження Головного управління та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Також зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05.02.2021 року позивач 13.02.1966 р.н., звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення №25 від 12.02.2021р. про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та довідки про участь в антитерористичній операції. В обгрунтування вказаного рішення, вказано, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період навчання із 01.09.1983р. до 28.12.1989р. у Львівському училищі прикладного мистецтва ім. Труша, оскільки у зазначений період він проходив військову службу (із 30.06.1984 до 26.05.1986). Також, до страхового стажу заявника не зараховано роботу в колгоспі ім. Островського у 1993 році, оскільки не можливо визначити період, за який він відпрацював 78 вихододнів. За результатами розгляду наданих заявником документів встановлено, що його страховий стаж становить 17 років 7 місяців 29 днів.

Вважаючи спірне рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058).

Згідно ч.ч.2, 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно п.4 ч.1 ст. 115 Закону №1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення - після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах незалежно від використання форм власності та господарювання, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв у кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

Як вбачається судом із прийнято рішення №25 від 12 лютого 2021 року, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період навчання із 01.09.1983р. до 28.12.1989р. у Львівському училищі прикладного мистецтва ім. Труша, оскільки у зазначений період він проходив військову службу (із 30.06.1984 до 26.05.1986). Також, до страхового стажу заявника не зараховано роботу в колгоспі ім. Островського у 1993 році, оскільки не можливо визначити період, за який він відпрацював 78 вихододнів. За результатами розгляду наданих заявником документів встановлено, що його страховий стаж становить 17 років 7 місяців 29 днів.

Надавши оцінку правомірності спірному рішенню, суд зазначає наступне.

Судом із аналізу Трудової книжки колгоспника позивача серія НОМЕР_1 , вбачається, що позивача прийнято в члени колгоспу ім. Островського Маньківського району Черкаської області (переіменованого, згідно рішення зборів уповноважених членів колгоспу від 20.03.1993р. У КСП агрофірма Іваньки ) 04.10.1981р., на підставі протоколу №12 від 05.10.1981р., що підтверджується записом №1 в трудовій книжці та 12.04.1997р. розрахований із членів агрофрми ім. Островського Маньківського району, що підтверджується записом №3 від 12.04.1997р. і засвідчено підписами голови агрофірми та печаткою.

Згідно записів у графі Трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 відомості про роботу, позивач:

- з 04.10.1981р. направлений на навчання художників-оформлювачів;

- 17.07.1982р. прийнятий на роботу в колгосп ім. Островського художником-оформлювачем з 17.07.1982р.;

- 01.09.1983р. направлений на навчання у Львівське училище прикладного мистецтва по спеціальності скульптора;

- 28.12.1989р. - закінчив навчання; (згідно Диплому серії НОМЕР_2 , позивач у 1983р. вступив до Львівського училища прикладного мистецтва ім. Ів. Труша та 28.12.1989р. закінчив повний курс навчання);

-з 29.01.1990р. по 12.04.1997р. працював на посаді художника-оформлювача у колгоспі ім. Островського.

Як вбачається судом із розрахунку стажу позивача розрахованого відповідачем, період роботи позивача з 17.07.1982р. по 31.08.1983р. зараховано до страхового стажу позивача. При цьому, період навчання позивача на курсах з підготовки кадрів, як художника-оформлювача з 04.10.1981р. до 16.07.1982р. - не зараховано. Період навчання з 01.09.1983р. по 28.12.1989р. зараховано не в повному обсязі 1р. 10 міс. 27 дн.

Як вбачається із відзиву на позов та спірного рішення, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період навчання із 01.09.1983р. до 28.12.1989р. у Львівському училищі прикладного мистецтва ім. Труша, оскільки у зазначений період він проходив військову службу (із 30.06.1984р. до 26.05.1986р.).

При вирішенні питання щодо необхідності зарахування до страхового стажу позивача вказаного періоду навчання, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. в, д ч.3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також:

- військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;

- навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Приписами п.109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590, передбачено, що крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також згідно п. "з" навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д. ) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та з перекваліфікації.

Таким чином, період навчання позивача, відповідно до законодавства чинного у період навчання, підлягає зараховуванню до загального стажу роботи.

З урахуванням зазначеного, оскільки у період з 04.10.1981р. до 16.07.1982р. позивач був направлений на навчання художників-оформлювачів, після завершення яких з 17.07.1982р. позивач був прийнятий на роботу в колгосп ім. Островського художником-оформлювачем, вказаний період навчання підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо періоду навчання позивача з 01.09.1983р. по 28.12.1989р. суд зазначає наступне.

Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 та Диплому серії НОМЕР_2 , позивач з 01.09.1983р. до 28.12.1989р. навчався у Львівському училищі прикладного мистецтва ім. Ів. Труша.

Разом з тим, судом встановлено, що у період з 30.06.1984р. до 26.05.1986р. позивач проходив військову службу (Згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_3 ), у зв`язку із чим його навчання було на вказаний період зупинене.

З огляду на встановлений строк військової служби, який відповідачем зараховано до страхового стажу позивача, період навчання позивача у Львівському училищі прикладного мистецтва ім. Ів. Труша з 01.09.1983р. до 28.12.1989р. підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, за виключенням вказаного періоду військової служби, а саме: з 01.09.1983р. по 29.06.1984р., та з 27.05.1986р. по 28.12.1989р.

Доводи відповідача щодо не можливості зарахування до страхового стажу позивача роботу в колгоспі ім. Островського у 1993 році, оскільки не можливо визначити період, за який він відпрацював 78 вихододнів, суд вважає не обгрунтованими та зазначає, що трудова книжка позивача містить належні записи про його роботу у колгоспі протягом 1993 року, також є запис що у 1993 році стан виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві становила 78 вихододнів, зарахованих на підставі протоколу №20 від 12.11.1996р. Крім того, корешок про відчислення 1% заробітку в пенсійний фонд містить відомості, що за 1993 рік з позивача утримано внески до пенсійного фонду.

З урахуванням зазначеного, до страхового стажу позивача належить врахувати його роботу у 1993 році в колгоспі ім. Островського (переіменованого, згідно рішення зборів уповноважених членів колгоспу від 20.03.1993р. у КСП агрофірма Іваньки).

При цьому, судом враховано, що згідно розрахунку стажу позивача розрахованого відповідачем, період роботи позивача у КСП агрофірма Іваньки з 20.03.1993р. по 12.04.1997р. зараховано до страхового стажу позивача. Таким чином, матеріали справи спростовують доводи відповідача щодо неможливості зарахування до страхового стажу позивача роботу в колгоспі ім. Островського у 1993 році, у зв`язку із чим періодом роботи позивача в колгоспі ім. Островського (переіменованого у КСП агрофірма Іваньки) який належить зарахувати до страхового стажу позивача є: з 01.01.1993р. по 19.03.1993р.

Крім того, відповідно до Пункт 3-1 розділу XV Закону №1058, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема, ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку, з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску);

Згідно відомостей зазначених у листі Головного управління ДПС у Черкаській області від 13.04.2021р. №7353/6/23-00-24-0511, ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) з 18.07.2001р. року по 17.08.2020р. був зареєстрований як фізична особа - підприємець та перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Черкаській області (Маньківська ДПІ) як платник єдиного податку по 30.09.2014 року, та з 01.10.2014 року по 17.08.2020 року- як платник податків на загальній системі оподаткування.

Судом встановлено, що згідно розрахунку стажу позивача розрахованого відповідачем, за 2006 рік позивачу зараховано 4 місяці, 5 днів, а за період з 01.01.2010р. - 31.12.2012р. - 2 роки, 7 місяців, 6 днів.

Разом з тим, згідно відомостей форми ОК-5, що наявна у матеріалах справи, вбачається сплата позивачем страхових внесків у вказаних періодах за кожен місяць, відтак за періоди з 01.01.2006р. - 31.12.2006р., 01.01.2010р. - 31.12.2012р. страховий стаж позивача становить 4 роки та має бути зарахований у вказаному розмірі, оскільки позивач був платником єдиного податку та сплачував страхові внески у вказаному періоді за кожен місяць.

Доводи відповідача щодо дискреційності повноважень відповідача при визначенні розміру страхового стажу в зазначеній частині суд вважає необгрунтованими, оскільки адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на не обгрунтованість зарахування позивачу страхового стажу за періоди з 01.01.2006р. - 31.12.2006р., 01.01.2010р. - 31.12.2012р. у розмірі меншому, ніж встановлено положеннями пункту 3-1 розділу XV Закону №1058, у суду виникли підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди підприємницької діяльності позивача з 01.01.2006р. - 31.12.2006р. та з 01.01.2010р. - 31.12.2012р. у розмірі 4 роки.

Також, відповідно до Пункту 3-1 розділу XV Закону №1058, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема проходження військової служби по 31 грудня 2017 року включно.

Судом встановлено, що згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_3 , позивач проходив військову службу у Збройних Силах України з 15.07.2015р. по 04.10.2016р. Згідно довідки ВЧ-ПП В1688 від 02.08.2016р. №5332, позивач у період з 16.10.2015р. по 12.03.2016р. безпосередньо брав участь у антитерористичній операції, на території Донецької та Луганської областей.

При цьому, згідно розрахунку стажу позивача розрахованого відповідачем, судом вбачається, що відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період проходження ним військової служби у Збройних Силах України з 15.07.2015р. по 31.07.2016р., у зв`язку із чим вказаний період також підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача військову службу з 15.07.2015 року по 04.10.2016 року у пільговому обчисленні із розрахунку один місяць за три, суд зазначає наступне.

В обгрунтування даної частини вимог позивач посилається на п.2.3 Розділу ІІ Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2014р. №530.

Суд зазначає, що порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (зі змінами) визначено положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей затверджено Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014р. №530 (далі Наказ №530).

Згідно п.2.3 Розділу ІІ Наказу №530, при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу), зокрема: один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

З аналізу вказаних положень, вбачається, що пільгове обчислення періодів служби військовослужбовців, протягом яких особа брала участь в антитерористичній операції застосовується при призначенні пенсій згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 01.01.1992р. та не застосовується при призначенні пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу.

З урахуванням зазначеного, оскільки позивач звернувся до відповідача про призначення пенсії за віком згідно Закону №1058-VI Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а не згідно Закону №2262-ХІІ, пільгове обчислення строку військової служби не застосовується, у зв`язку із чим вказану частину позовних вимог суд вважає необгрунтованою.

Підсумовуючи наведене, періодами, що належить врахувати до страхового стажу позивача є: з 04.10.1981р. до 16.07.1982р. - навчання художника-оформлювача; періоди навчання у Львівському училищі прикладного мистецтва ім. Ів. Труша з 01.09.1983р. по 29.06.1984р., та з 27.05.1986р. по 28.12.1989р.; період проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України з 15.07.2015р. по 31.07.2016р., а періоди підприємницької діяльності позивача з 01.01.2006р. - 31.12.2006р. та з 01.01.2010р. - 31.12.2012р. у розмірі 4 роки.

З огляду на встановлені, в ході розгляду даної справи обставини, суд доходить висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо не зарахування до страхового стажу роботи позивача вказаних періодів роботи позивача та як наслідок про обґрунтованість позовних вимог в зазначених частинах.

Згідно оскаржуваного ріщення Головного управління Пенсійного фонду України, судом вбачається, що відповідачем підтверджується страховий стаж позивача у обсязі 17 років 7 місяців 29 днів.

Таким чином, беручи до уваги правові висновки суду в даному рішенні щодо необхідності зарахування до страхового стажу позивача вищевказаних періодів, судом вбачається наявність у позивача необхідного страхового стажу у обсязі 25 років для призначення йому пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-ІV.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення №25 від 12 лютого 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, та як наслідок про необхідність визнання його протиправним та скасування.

Підсумовуючи наведене та враховуючи встановлену протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача від 05.02.2021р. про призначення пенсії за віком, та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Згідно частин 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на що позов належить задовольнити частково.

Згідно положень статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №25 від 12 лютого 2021 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, код ЄДРПОУ - 21366538) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який дає право на пенсію за віком, періоди його навчання: з 04.10.1981р. до 16.07.1982р. на художника - оформлювача, з 01.09.1983р. по 29.06.1984р. та з 27.05.1986р. по 28.12.1989р. - у Львівському училищі прикладного мистецтва ім. Ів. Труша, період проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України з 15.07.2015р. по 31.07.2016р., а також періоди підприємницької діяльності позивача з 01.01.2006р. - 31.12.2006р. та з 01.01.2010р. - 31.12.2012р. у розмірі 4 (чотири) роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, код ЄДРПОУ - 21366538) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 05.02.2021р. про призначення пенсії за віком, та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО