Справа № 600/7160/21-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 лютого 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/7160/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 , при звільненні з військової служби в частині невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Разом з тим, відповідачем подано до суду відзив, в якому останнім крім наведених заперечень щодо позовних вимог, зазначено також аргументи з приводу пропуску строків звернення позивача до суду. Відтак, суд розцінює наведені аргументи, як клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду.

Обґрунтовуючи клопотання відповідач зазначив, що позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу місячного строку, який застосовується у спірних правовідносинах, при цьому посилався на вимоги статті 233 КЗпП України та статті 122 КАС України.

Вважає, що у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначалася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Звертав увагу суду на те, що позивача звільнено із військової служби і виключено зі списків особового складу 17 серпня 2020 року. Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з адміністративним позовом, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, про ймовірне порушення своїх прав, позивачеві було відомо ще в момент винесення наказу про звільнення та виключення зі списків особового складу частини, а саме 17 серпня 2020 року.

Розглянувши заявлене клопотання та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно частини 3, 4 статті 123 КАС України встановлено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду можливе у випадках: неподання заяви у визначений в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху строк; зазначення у заяві про поновлення строку звернення до суду підстав пропуску строку, які визнані неповажними.

При цьому, поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Суд зазначає, що перебування особи на військовій службі є однією із форм реалізації закріпленого у ст. 43 Конституції України права на працю.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст.ст. 1, 12 Закону України Про оплату праці зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, суд дійшов висновку, що поняття "грошове забезпечення", "одноразова грошова допомога при звільненні" та "заробітна плата", які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір у цій адміністративній справі охоплюється застосованим у ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці».

Аналогічну правову позицію було неодноразово висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 807/363/18, від 25 квітня 2019 року у справі №804/496/18, від 26 червня 2019 року у справі № 820/4748/17, від 22 травня 2020 року у справі № 808/3200/17, від 04 лютого 2021 року у справі № 160/5393/19, відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України, суд застосовує до спірних правовідносин.

За таких обставин, оскільки КАС України передбачає, що інші закони можуть встановлювати строки звернення до суду, застосуванню до позовної вимоги про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні підлягають саме положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, згідно яких звернення до суду із вказаною позивачем вимогою не обмежується будь-яким строком.

Проаналізувавши наведене вище в призмі норм національного законодавства, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача, з підстав наведених вище.

Крім того, 17.02.2022 року представником відповідача до суду подано клопотання, в якому останній просив: витребувати у Чернівецького міського територіального центу комплектування та соціальної підтримки - аркуш бесіди з ОСОБА_2 , який на його думку може підтвердити обставини доведення позивачеві, під його особистий підпис до моменту звільнення з військової служби, вислугу років в календарному та пільговому обчисленні, з якого почався строк для звернення до суду.

Надаючи оцінку поданому клопотанню, суд зазначає, що в даному випадку відсутня необхідність у витребуванні таких доказів, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання, про залишення адміністративного без розгляду. Більше того, відповідач не позбавлений права витребувати доказ з власної ініціативи, який на його думку може підтвердити або ж спростувати будь-які обставини.

Відповідно до частини 2 статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З огляду на безпідставність та необґрунтованість поданого клопотання, суд повертає клопотання, про витребування доказів заявнику без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись статтями 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
1.У задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 , про залишення адміністративного позову без розгляду - відмовити повністю.

2. Клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 , про витребування доказів - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.
Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.В. Боднарюк