Справа № 540/4573/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 р.м. ОдесаСправа № 540/4573/21

Головуючий в І інстанції: Пекний А.С.

Дата та місце ухвалення рішення: 04.11.2021 р. м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, щодо відмови ОСОБА_1 : здійснити перерахунок грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 28.09.2020 року (включаючи всі складові грошового забезпечення); здійснити перерахунок виплат здійснених при звільненні, на підставі наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.09.2020 року № 149; здійснити виплату ОСОБА_1 різницю між перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 28.09.2020 року; здійснити виплату різниці між перерахованими та фактично виплаченими виплатами ОСОБА_1 при звільненні, на підставі наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.09.2020 року № 149; видачі ОСОБА_1 довідки «Про розміри щомісячних видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії» за період 01.09.2019 року по 01.09.2020 року, з урахуванням перерахованого грошового забезпечення за період 29.01.2020 року по 28.09.2020 року; видачі ОСОБА_1 грошового атестату з урахуванням всіх зазначених змін у грошовому забезпеченні та проведенням перерахованих виплат;

- зобов`язати Міністерство оборони України, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти: здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 28.09.2020 року (включаючи всі складові грошового забезпечення); здійснити перерахунок виплат здійснених ОСОБА_1 при звільненні, на підставі наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.09.2020 року № 149; виплатити ОСОБА_1 різницю між перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 28.09.2020 року; виплатити різницю між перерахованими та фактично виплаченими виплатами ОСОБА_1 при звільненні, на підставі наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.09.2020 року № 149; видати ОСОБА_1 довідку «Про розміри щомісячних видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії» за період 01.09.2019 року по 01.09.2020 року, з урахуванням перерахованого грошового забезпечення за період 29.01.2020 року по 28.09.2020 року; видати ОСОБА_1 грошовий атестат з урахуванням всіх зазначених змін у грошовому забезпеченні та проведенням перерахованих виплат.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу з 01.10.1988 року по 28.09.2020 року, у тому числі з 09.08.2019 року по день звільнення на посаді заступника начальника відділу експлуатації казарменно - житлового фонду та комунальних споруд Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, має військове звання «підполковник».

Наказом Директора департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 20.08.2020 року № 131 позивача звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я, а наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.09.2020 року № 149 його виключено зі списків особового складу.

При звільненні позивачу виплачено: грошову допомогу на оздоровлення за 2020 р. у розмірі місячного грошового забезпечення; грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань; компенсацію за невикористані дні щорічних основних відпусток за 2018, 2019 та 2020 р.р.; одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 32 повних календарних роки служби в сумі 380824 грн.; компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток за 2015-2020 р.р. як учаснику бойових дій; надбавку за особливості проходження служби та премію - за період з 01 по 28 вересня 2020 р.

Також позивача документовано грошовим атестатом від 28.09.2020 року № 3942 і надано йому довідку від 28.09.2020 року № 3943 «Про розміри щомісячних видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії».

Як вбачається з цих документів, у період з січня по серпень 2020 року щомісячне грошове забезпечення позивача становило 11620,50 грн., у тому числі: посадовий оклад за 39 тарифним розрядом 7190 грн.; оклад за військовим званням 1410 грн.; надбавка за вислугу років 50% 4300 грн.; надбавка за особливості проходження служби 65% 8385,00 грн.; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 10% 719 грн., премія 35% 2516,50 грн.

На підставі наказу Міністерства оборони України № 303 від 31.08.2020 року «Про припинення Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління», який розміщений в публічному доступі за посиланням https://www.mil.gov.ua/content/mou_orders/mou_2020/nm303.PDF, припинено юридичну особу Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, ідентифікаційний код 24981994 (65058, місто Одеса, вулиця Армійська, будинок 18), реорганізувавши його шляхом приєднання до Міністерства оборони України, ідентифікаційний код 00034022 (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6). Пунктом 2 вищезазначеного наказу визначено Міністерство оборони України правонаступником всіх прав та обов`язків Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Представник позивача адвокат Ягничук О.В. 18.06.2021 року звернулась до Міністерства оборони України, як правонаступника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, в якому, з посиланням на скасування постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі № 826/6453/18 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 та відновлення дії попередньої редакції пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, просила здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення позивача з 29.01.2020 року по 28.09.2020 року і здійснених при звільненні виплат, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом на 01.01.2020 року, а також видати новий грошовий атестат та довідку про розміри щомісячних видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії.

Листом від 10.08.2021 року № 370/2/7705 Міністерство оборони України відмовило у задоволенні вказаної заяви.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При цьому, в мотивувальній частині позову позивач вказує, що він звертався із заявою про перерахунок грошового забезпечення з розрахунку 50% розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом на 01.01.2020 року, та у задоволенні якої протиправно відмовлено відповідачем, однак, в резолютивній частині позовної заяви позивач просить визнати протиправною відмову у здійсненні перерахунку грошового забезпечення виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на викладене.

Так, п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Така редакція Постанови № 704 діяла до 24 лютого 2018 року, оскільки п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 (яка набрала чинності 24 лютого 2018 року) до Постанови № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Отже, на момент набрання чинності Постановою № 704 (01 березня 2018 року) п. 4 зазначеної постанови викладений у редакції згідно з п. 6 Постанови № 103.

Разом з тим, згідно з п. 1 Примітки Додатку 1 Постанови № 704 «Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1041 від 20 грудня 2017 року) посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідно до Примітки Додатку 14 «Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Проте, з 29 січня 2020 року п. 6 Постанови № 103 (яким п. 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції, про що зазначено судом вище) втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Водночас, колегія суддів зазначає, що 06 грудня 2016 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2017 року.

Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 грудня 2019 року у зразковій справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Таким чином, оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні заяви позивача про перерахунок грошового забезпечення із застосуванням для обчислення розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Що стосується посилань позивача в позовній заяві та поданій апеляційній скарзі на те, що відповідачем протиправно відмовлено в перерахунку його грошового забезпечення виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та необхідність здійснення наведеного перерахунку за рішенням суду у даній справі, колегія суддів зазначає наступне. Так, як вказується самим позивачем та вбачається з матеріалів справи, позивач, через свого адвоката, подав заяву до МОУ щодо перерахунку грошового забезпечення виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2020 року. Саме вказана заява була предметом розгляду відповідача та у задоволенні якої було відмовлено. Таким чином, відповідачем було відмовлено у задоволенні заяви позивача щодо перерахунку грошового забезпечення виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати та саме ця відмова оскаржена позивачем у даній справі. Доказів щодо подання інших заяв щодо перерахунку грошового забезпечення та відповідно доказів щодо відмови у їх задоволенні позивачем не надано. За таких обставин, посилання позивача у заявленому позові та апеляційній скарзі на протиправність відмови відповідача в перерахунку грошового забезпечення виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, є безпідставними, оскільки доказів звернення позивача щодо перерахунку грошового забезпечення виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, останнім не надано, а відповідачем відмовлено у задоволенні заяви позивача саме щодо перерахунку грошового забезпечення виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2020 року, листом від 10.08.2021 року. На підставі наведеного, враховуючи, що правомірність відмови відповідача у здійсненні перерахунку грошового забезпечення позивача за його заявою встановлена судом у даній справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення похідних вимог про зобов`язання здійснити відповідний перерахунок грошового забезпечення.

Також, вирішуючи справу, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 11 лютого 2021 року у справі № 200/3757/20-а та у справі № 240/11952/19 щодо застосування положень пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103 та пункту 3 розділу ІІ Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ, які полягають у тому, що згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 1 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 480/5496/20.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 21.02.2022 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька