Справа № 160/8209/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/8209/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 р. (суддя Озерянська С.І.) в справі № 160/8209/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, зобов`язання нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини щомісячних сум заборгованості пенсії за період з 01.01.2009 р. по 05.12.2019 р. включно у зв`язку з порушенням строку виплати з врахуванням офіційно встановлених індексів споживчих цін в сумі 174 137,06 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 р. позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2009 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення в частині абзацу 3 резолютивної частини, ухвалити нове рішення, яким викласти абзац 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з моменту набрання чинності рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року в адміністративній справі № 160/1571/19 по день фактичної виплати перерахованої пенсії».

На думку апелянта, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вважає, що якщо суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішенням суду, а отже, визначальними для виплати компенсації є обставини дати нарахування та фактичної виплати таких доходів, оскільки основною умовою виплати компенсації є порушення строків виплати нарахованих доходів.

Оскільки на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/1571/10, яке набрало законної сили 07.11.2019 р., відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2019 р., а у квітні 2021 року здійснено доплату за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2015 р. в розмірі 67 835,88 грн., то нарахуванню підлягає компенсація втрати частини доходів з 01.01.2019 р.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером органів МВС, знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

19.03.2019 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/1571/19 визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідний оклад за посадою, військове (спеціальне) звання, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, починаючи з 01.01.2009 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 43 Закону України №2262-ХІІ, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідний оклад за посадою, військове (спеціальне) звання, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням вже виплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2009 року.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року по справі № 160/1571/19 відповідачем виконано, здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2009 року та виплату перерахованої пенсії, враховуючи раніше виплачену суму, у розмірі 67 835,88 грн. 05 квітня 2021 року.

22.04.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України №159 «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати» на заборгованість по пенсії, яка виникла з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Листом ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від 21.05.2021 року № 16817-12453/В-01/8-0400/21 надано відповідь на звернення від 19.04.2021 року, в якій зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року по справі № 160/1571/19 доплату пенсії в сумі 67 835,88 грн. виплачено в квітні 2021 року. Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати нараховується відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159. У зв`язку з тим, що покладені судом зобов`язання виконані в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на органи ПФУ, підстави для нарахування та виплати компенсації відсутні.

Оскільки компенсація передбачена у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати громадянам нарахованих доходів (стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»), та відповідачем виплачено позивачу нараховану (перераховану) пенсію у сумі 67 835,88 грн. лише 05.04.2021 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, тому задовольнив позовні вимоги, зазначивши, що розрахунок суми такої грошової компенсації належить до повноважень відповідача та здійснюється на виконання даного рішення.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 р. в справі № 160/1571/19, яке набрало законної сили 07.11.2019 р. та яким зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 43 Закону України №2262-ХІІ, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідний оклад за посадою, військове (спеціальне) звання, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням вже виплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2009 року, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2009 р., а 05.04.2021 р. виплачено суму перерахованої пенсії, враховуючи раніше виплачену суму, у розмірі 67 835,88 грн.

Позивач 22.04.2021 р. звернувся до відповідача з питання нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України №159 «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати» на заборгованість по пенсії, яка виникла з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Листом ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від 21.05.2021 р. № 16817-12453/В-01/8-0400/21 повідомлено позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, оскільки покладені судом зобов`язання виконані в порядку, встановленому судовим рішенням.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є період, за який позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159 (далі Порядок № 159).

Статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону № 2262-XII, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Водночас, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі №21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі №814/1428/18 та від 10.04.2019 №686/13725/17.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що порушення строків виплати перерахованої пенсії є підставою для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів.

Стосовно періоду, за який має бути виплачена компенсація втрати частини доходів, та власне доводів апелянта суд зазначає таке.

Частиною третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Оскільки судовим рішенням в справі № 160/1571/19, яке набрало законної сили, встановлено, що несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії відповідачем, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, саме з 01.01.2009 р., тому виплата пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 55 Закону № 2262-ХІІ, при цьому компенсації втрати частини доходів має нараховуватися саме з часу набуття позивачем права на отримання пенсії у перерахованому розмірі, тобто з 01.01.2009 р.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 08.11.2021 р. в справі № 480/8138/20, який враховується судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 р. в справі № 160/8209/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 р. в справі № 160/8209/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 21.02.2022 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 21.02.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко