Справа № 320/4739/19
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 320/4739/19

адміністративне провадження № К/990/5850/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Славутицької міської ради Київської області про визнання протиправним та часткове скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Славутицької міської ради Київської області, у якому просила визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення Славутицької міської ради «Про резонансні події в місті Славутич» від 24 липня 2019 року №1461/III в частині висловлення їй недовірі, як голові Славутицького міського суду, у зв`язку з численними скаргами жителів на безпідставне затягування процесу та прийняття необґрунтованого рішення про можливість унесення застави за ОСОБА_2 , у справі щодо вбивства ОСОБА_3 в місті Славутичі та звернення до Вищої ради правосуддя України з вимогою притягнути суддю до дисциплінарного відповідальності та звільнити з займаної посади. Зазначене рішення було опубліковано на офіційному сайті відповідача. Посилаючись на те, що приймаючи оспорюване рішення, Славутицька міська рада вийшла за межі своєї компетенції, передбаченої Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», просила суд задовольнити позов.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2021 року, у позові відмовлено.

07 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Соловйова М.М. повторно подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року. Заявник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить на підставі пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України переглянути оскаржені судові рішення, скасувати їх та задовольнити позов.

Предметом спору у цій справі є правомірність рішення міської ради в частині висловлення недовіри голові місцевого суду та ініціювання процедури притягнення судді до дисциплінарного відповідальності.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник, зокрема, зазначив незастосування висновку Верховного Суду, сформованого у постанові, ухваленій у справі №826/13229/16.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Водночас застосовність висновків Верховного Суду повинно здійснюватися через призму норми права, яка діє у часі та впливає на врегулювання спірних правовідносин, а відповідно і вирішення спору.

Перевіряючи аргументи представника Малишенко Т.О. щодо незастосування висновку Верховного Суду, сформованого у постанові у справі №826/13229/16, Судом установлено, що спірні правовідносини у цій справі не є подібними до спірних як із суб`єктного складу учасників так і об`єкта та предмета правового регулювання. Також заявник касаційної скарги не визначила норми права, щодо якої сформований у наведеній справі висновок Верховного Суду, належний до застосування.

Тому наведені аргументи касаційної скарги не можуть бути підставою для відкриття касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд також відхиляє посилання ОСОБА_1 на положення пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки за приписами цієї норми оскарження судових рішень вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

Водночас аргументи представника Малишенко Т.О. в цій частині зводяться виключно до самостійного обрання Верховним Судом підстави відкриття касаційного провадження у разі відхилення попередньої підстави касаційного оскарження (пункт 1 частина четверта статті 328 КАС України), зазначеної заявником раніше. Суд зазначає, що за приписами статті 330 КАС України обов`язок зазначити підстави(у) касаційного оскарження покладено виключно на заявника касаційної скарги, а не на Верховний Суд. Також заявник касаційної скарги не навела норми права, щодо якої відсутній висновок Верховному Суду у подібних правовідносинах.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із застосуванням судами правових позицій Верховного Суду України, часткового опису обставин справи, переоцінки доказів та незгоди з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі. Отже, у скарзі відсутні обґрунтовані мотиви, за яких суд може відкрити касаційне провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.

Лише загальні посилання на застосування норми права без урахування висновку щодо її застосування, викладеного у постанові Верховного Суду за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження. Тому, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Славутицької міської ради Київської області про визнання протиправним та часткове скасування рішення повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко