Справа № 480/8900/20
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 р.Справа № 480/8900/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , судді Сумського окружного адміністративного суду Бондаря Сергія Олександровича

на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 р. (ухвалене суддею Довгопол М.В., повний текст якого складено 11.10.2021 р.) по справі № 480/8900/20

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області , Сумського окружного адміністративного суду , Голови Сумського окружного адмиіністративного суду Воловика С.В., третя особа Професійна спілка "Справедливість" Управління державної служби України з питань праці у Сумській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, визнання протиправним та скасування висновку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області (в подальшому ТУ ДСАУ в Сумській області), Сумського окружного адміністративного суду (в подальшому СОАС), Голови Сумського окружного адміністративного суду Воловик С.В., в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила: визнати протиправним та скасувати наказу ТУ ДСАУ в Сумській області від 23.11.2020 р. № 57 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду», зі змінами, внесеними наказом № 58 від 24.11.2020 р. «Про внесення змін до наказу ТУ ДСА У в Сумській області від 23.11.2020 р. № 57 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду»; поновити ОСОБА_1 на посаді керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду з 27.11.2020 р.; стягнути з Сумського окружного адміністративного суду на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.11.2020 р. до моменту набрання рішенням суду про поновлення на займаній посаді законної сили з розрахунку 1034,26 грн. середньоденної заробітної плати; визнати протиправним та скасувати висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», затвердженого головою Сумського окружного адміністративного суду Воловиком С.В. 12.11.2020 р. відносно позивачки.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про державну службу», Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, суддя Сумського окружного адміністративного суду Бондарь С.О. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про скасування наказу ТУ ДСАУ в Сумській області від 23.11.2020 р. № 57 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського оружного адміністративного суду».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про доступ до судових рішень», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідачі подали до суду апеляційної інстанції письмові відзиви на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа подала до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

У судовому засіданні апелянтка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

У судовому засіданні представники відповідачів проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

У судовому засіданні представник третьої особи підтримав відзив на апеляційну скаргу.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги позивачки підлягають частковому задоволенню, а апеляційне провадження за апеляційною скаргою судді Сумського окружного адміністративного суду Бондарь С.О. необхідно закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду з 23.11.2015 р., що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 та наказом ТУ ДСАУ в Сумській області від 23.11.2015 № 70 «Про призначення ОСОБА_1 ».

02.10.2020 р. заступником голови Сумського окружного адміністративного суду Прилипчуком О.А. складено доповідну записку на ім`я голови суду ОСОБА_2 , в якій повідомлено про те, що під час моніторингу КП ДСС встановлено, що 25.09.2020 р. та 30.09.2020 начальником відділу організаційно-кадрової роботи, кодифікації та статистики ОСОБА_3 було внесено до табелю обліку робочого часу КП ДСС відомості щодо перебування судді ОСОБА_4 у нарадчій кімнаті, у зв`язку з чим суддя не брав участі у розподілі справ 25.09.2020 р.: № № 480/6436/20, 480/6437/20 та 30.07.2020 р.: № № 480/6545/20; 01.10.2020: 480/6546/20, однак відповідно до ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 2.3.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (в редакції від 15.09.2016 р.), не передбачено внесення до КП ДСС відомостей у разі перебування судді в нарадчій кімнаті та відповідно не передбачено виключення судді при розподілі наступних справ. На пропозицію надати пояснення та провести службове розслідування керівником апарату ОСОБА_1 та начальником відділу організаційно-кадрової роботи, кодифікації та статистики ОСОБА_3 надано пояснення, за змістом яких не зазначено жодної норми, яка б надавала право вносити відомості до КП ДСС про перебування судді в нарадчій кімнаті, станом на дату складання доповідної записки керівник апарату ОСОБА_1 не надала відомостей про проведення службового розслідування. Крім того, на підставі подання судді ОСОБА_5 керівник апарату суду відповідно до п. 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду прийняла розпорядження № 118 від 22.09.2020 р. про повторний автоматизований розподіл судової справи № 480/4938/20 у зв`язку з відсутністю у судді ОСОБА_5 доступу до державної таємниці, що унеможливлює його участь у розгляді даної справи. Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 4 КАС України, питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання вирішуються ухвалою, натомість відповідно до матеріалів справи встановлено, що жодним процесуальним рішенням суду у даній справі не встановлено неможливість суду у складі судді Бондаря С.О. розглянути дану справу з дотриманням вимог ч. 13 ст. 31 КАС України. Виходячи з викладеного, заступником голови суду запропоновано звернутися до ТУ ДСАУ в Сумській області про проведення перевірки виявлених фактів та вжиття відповідних заходів для уникнення допущень порушень в майбутньому.

15.10.2020 р. головою Сумського окружного адміністративного суду Воловиком С.В. внесено до ТУ ДСАУ в Сумській області подання про застосування дисциплінарного стягнення до керівника апарату за вих. № 03-23/25841/20, в якому зазначено про виявлені порушення щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 480/4938/20 та безпідставне внесення начальником відділу організаційно-кадрової роботи, кодифікації та статистики ОСОБА_3 інформації до КП ДСС про перебування судді ОСОБА_4 у нарадчій кімнаті 25.09.2020 р. та 30.09.2020 р., у зв`язку з чим просив провести перевірки за вказаними фактами та накласти на керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду дисциплінарне стягнення.

До вищевказаного подання додано доповідну записку голови СОАС, пояснення керівника апарату ОСОБА_1 , пояснення начальника відділу організаційно-кадрової роботи, кодифікації та статистики ОСОБА_3 .

Наказом ТУ ДСАУ в Сумській області від 22.10.2020 р. № 55 «Про порушення дисциплінарного провадження», у зв`язку з надходженням подання голови Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 від 15.10.2020 р. № 03-23/25841/20 про застосування дисциплінарного стягнення до керівника апарату суду ОСОБА_1 порушено дисциплінарне провадження відносно позивачки та доручено Дисциплінарній комісії ТУ ДСА У в Сумській області здійснити дисциплінарне провадження за фактами, викладеними у поданні голови суду ОСОБА_2 , згідно з Порядком здійснення дисциплінарного провадження.

16.11.2020 р. Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ ТУ ДСАУ в Сумській області складено подання на ім`я начальника ТУ ДСА в Сумській області, в якому вказано, що, відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», у діях позивачки наявні дисциплінарні проступки, а саме: невиконання посадових обов`язків, що полягає, зокрема, у незабезпеченні контролю за роботою начальника відділу організаційно-кадрової роботи, кодифікації та статистики ОСОБА_3 (яка внесла позначку «НК» до табелю обліку робочого часу на свій розсуд, без законних на те підстав, керівник апарату знала про це, проте не провела жодної перевірки та не вжила жодних заходів, що вказує на факт прийняття нею дій підлеглої особи та факт погодження з такими діями), незабезпеченні контролю за спеціалістами з інформаційних технологій (які здійснюють налаштування Системи, зокрема, вносять дані суддів до КП «ДСС» без відповідних наказів керівника апарату), незабезпеченні правильного автоматизованого розподілу справ (головний спеціаліст провела повторний авторозподіл справи між окремими суддями, із зазначенням грифу справи - державна таємниця), невиконанні доручення заступника голови суду ОСОБА_6 про проведення службового розслідування щодо правомірності внесення начальником відділу ОСОБА_3 інформації до КП ДСС про перебування судді в нарадчій кімнаті; перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення, що полягає у виданні немотивованого розпорядження про повторний авторозподіл справи № 118 від 22.09.2020 на підставі непроцесуального документа (подання судді ОСОБА_5 ), що сприяло неправильному повторному авторозподілу справи (виключно між суддями, які мають допуск та доступ до ДТ) та фактично змінила гриф справи на «таємно», що, в свою чергу, призвело до порушення Закону України «Про доступ до судових рішень» в частині унеможливлення відкритого доступу в ЄДРСР до ухвали судді ОСОБА_7 від 13.10.2020 р. по справі № 480/4938/20.

Дисциплінарною комісією визначено, що у діях позивачки наявні дисциплінарні проступки, передбачені п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, та п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» - перевищення службових обов`язків, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу», у разі вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», до цього державного службовця може бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.

Згідно із ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» рекомендовано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби

Листом № 01-1923/20 від 16.11.2020 р. ТУ ДСАУ в Сумській області повідомлено голову СОАС ОСОБА_2 про необхідність внесення відповідно до статей 24, 154 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 69 Закону України «Про державну службу» подання про накладення на керівника апарату суду ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Крім того, листом № 01-1921/20 від 16.11.2020 р. ТУ ДСАУ в Сумській області повідомлено позивачку про необхідність надання письмового пояснення начальнику ТУ ДСА України в Сумській області відповідно до вимог статті 75 Закону України «Про державну службу».

17.11.2020 р. за вих. № 03-23/29584/20 головою Сумського окружного адміністративного суду внесено начальнику ТУ ДСА України в Сумській області подання про застосування дисциплінарного стягнення до керівника апарату суду ОСОБА_1 у вигляді звільнення з посади державної служби.

23.11.2020 р. позивачка подала начальнику ТУ ДСАУ в Сумській області письмові пояснення від 23.11.2020 р. № 30378/20 на виконання статті 75 Закону України «Про державну службу» (вх. № 4224 від 23.11.2020 р.), в яких заперечувала факт вчинення дисциплінарних проступків.

Наказом ТУ ДСАУ в Сумській області від 23.11.2020 р. № 57 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 66 та ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» за вчинення проступку, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 65 зазначеного Закону, звільнено позивачку з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду 23.11. 2020 р. Підставою наказу зазначено: подання дисциплінарної комісії ТУ ДСАУ в Сумській області від 16.11.2020 р., подання голови Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 від 17.11.2020 р. № 03-23/29584/20 «Про застосування дисциплінарного стягнення до керівника апарату суду ОСОБА_1 », пояснення ОСОБА_1 від 23.11.2020 р.

Згідно із протоколом про доведення інформації до відома державного службовця від 23.11.2020 р., скрінкопією знімку екрана та повідомленням про доставку електронної пошти, зазначений наказ надіслано на електронну адресу позивачки 23.11.2020 р.

Наказом ТУ ДСАУ в Сумській області від 24.11.2020 р. № 58 «Про внесення змін до наказу ТУ ДСАУ в Сумській області» від 23.11.2020 № 57 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду», у зв`язку з повідомленням голови Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 про те, що позивачка з 23.11.2020 р. хворіла, та про те, що вона 23.11.2020 р. о 14 год. 20 хв. покинула робоче місце з метою відвідування лікарні (лист від 24.11.2020 № 03-23/30518/20) вирішено внести зміни до наказу ТУ ДСАУ в Сумській області» від 23.11.2020 р. № 57 «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду», доповнивши його пунктом 2 наступного змісту: «2. Застосувати до керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення в перший робочий день її повернення до виконання службових обов`язків».

Згідно із протоколом про доведення інформації до відома державного службовця від 24.11.2020 р., скрінкопією знімку екрана та повідомленням про доставку електронної пошти, зазначений наказ надіслано на електронну адресу позивачки 24.11.2020 р.

Листом від 27.11.2020 р. № 03-23/31011/20 головою Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 повідомлено начальника ТУ ДСАУ в Сумській області про те, що позивачка 27.11.2020 р. приступила до роботи після тимчасової непрацездатності і відповідно до наказу начальника ТУ ДСАУ в Сумській області від 23.11.2020 р. № 57 (зі змінами, внесеними наказом від 24.11.2020 р. № 58) 27.11.2020 р. керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 звільнено із займаної посади, передано справи та майно, довірене їй, у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, та проведено повний розрахунок.

Згідно із записом № 21 у трудовій книжці, ОСОБА_1 звільнено з займаної посади 27.11.2020 р. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 66 та ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини 2 статті 65 зазначеного Закону (підстава - наказ ТУ ДСАУ в Сумській області від 23.11.2020 р. № 57, наказ ТУДСА України в Сумській області від 24.11.2020 р. № 58).

Крім того, 06.11.2020 р. позивачкою подано голові Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 звіт щодо виконання отриманих нею 27.12.2019 р. позивачкою отримано Завдання і ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» на 2020 рік, затверджені головою СОАС ОСОБА_8 27.12.2019 р.: 1) забезпечення проведення аналізу роботи суду за 2019 рік (забезпечення здійснення аналізу роботи структурних підрозділів апарату суду та проведення підсумків роботи апарату суду за 2019 рік, строк виконання - січень); 2) організація ефективної роботи апарату суду (забезпечення своєчасного формування та надання Вищій кваліфікаційній комісії суддів України наявної в суді інформації щодо суддів, їх професійної діяльності для формування суддівського досьє, строк виконання - протягом звітного періоду; забезпечення опрацювання, обговорення з працівниками апарату суду та впровадження в роботу суду Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 р. № 814, строк виконання - січень); 3) забезпечення управління персоналом (забезпечення добору працівників апарату суду з дотриманням вимог законодавства, забезпечення дотримання працівниками апарату суду виконавської та службової дисципліни, а також заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності, забезпечення встановлення надбавок, доплат та премій працівникам апарату суду відповідно до законодавства, строк виконання - протягом звітного періоду).

12.11.2020 р. головою СОАС ОСОБА_2 складено та підписано результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» за 2020 рік, щодо керівника апарату суду ОСОБА_1 , відповідно до яких в цілому виставлено негативну оцінку службової діяльності державного службовця. За змістом обґрунтування оцінки завдання 1 та 2 виконані своєчасно, але з певними недоліками. При цьому отриманий результат невисокої якості та досягнутий він не з високим ступенем самостійності. За таких обставин державний службовець отримав по 3 бали за кожне завдання. Завдання 3 виконано частково (порушені вимоги законодавства під час добору працівника, не забезпечено дотримання службової та виконавської дисципліни всіма працівниками апарату суду, не забезпечено щомісячне встановлення надбавок та премій), до виконання завдання державний службовець підійшов формально, у зв`язку з чим за його виконання отримав 1 бал. Отже, всього отримано 7 балів за 3 завдання, тобто середній бал складає 2,33, що відповідає негативній оцінці.

Не погоджуючись з наказом ТУ ДСАУ в Сумській області від 23.11.2020 р. № 57 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду» із змінами, внесеними наказом ТУ ДСАУ в Сумській області від 24.11.2020 р. № 58, та висновком за результатами оцінки її діяльності від 12.11.2020 р., позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наказ ТУ ДСАУ в Сумській області від 23.11.2020 р. № 57 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду» із змінами, внесеними наказом ТУ ДСАУ в Сумській області від 24.11.2020 р. № 58, та висновок за результатами оцінки діяльності ОСОБА_1 від 12.11.2020 р. обґрунтовані, правомірні, у зв`язку з чим не підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, правовий статус державного службовця врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII (в подальшому Закон № 889-VIII, у редакції чинній на час спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону № 889-VIII, дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Особливості правового регулювання державної служби в системі правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів (ч. 4 ст. 5 Закону № 889-VIII).

Згідно із ч. 1 ст. 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06. 2016 р. № 1402-VIII (в подальшому Закон № 1402- VIII, у редакції чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Закону № 1402- VIII, організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату.

Згідно із ч. 4 ст. 155 Закону № 1402- VIII, керівника апарату місцевого суду, його заступника призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади начальник відповідного територіального управління Державної судової адміністрації України, а керівників апаратів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду, Верховного Суду, їх заступників призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади Голова Державної судової адміністрації України.

Пунктом 3 частини 1 статті 24 Закону № 1402- VIII встановлено, що голова місцевого суду: контролює ефективність діяльності апарату суду, погоджує призначення на посаду керівника апарату суду, заступника керівника апарату суду, а також вносить подання про застосування до керівника апарату суду, його заступника заохочення або накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 64 Закону № 889-VIII визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Пунктом 7 частини 2 статті 65 Закону № 889-VIII встановлено, що дисциплінарними проступками, зокрема, є перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону № 889-VIII, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Частиною 5 статті 66 Закону № 889-VIII встановлено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених, зокрема, пунктом 7 частини 2 статті 65 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону № 889-VIII, дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення встановлені статтею 87 Закону № 889-VIII.

Відповідно до ч.1 ст. 87 Закону № 889-VIII, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; ліквідація державного органу; встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності; вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі п. 4 ч. 1 ст. 66 та ч. 5 ст. 66 Закону № 889-VIII за вчинення проступку, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII, проте, статтею 66 Закону № 889-VIII встановлені види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування, а статтею 65 Закону № 889-VIII встановлені підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, а не підстави для з припинення державної служби.

Тобто, відповідачем у оскаржуваних наказах не вказана підстава для звільнення позивачки, а лише зазначені види дисциплінарних стягнень, за які її притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувані накази відповідача необґрунтовані та винесені з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягають скасуванню, а ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду з 28.11.2020 р.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Згідно із п. 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

У разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду.

У разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно із п. 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно із довідкою № 8 від 23.02.2021 р., виданою Сумським окружним адміністративним судом, за вересень 2020 року позивачці нарахована заробітна плата у розмірі 22138,01, за жовтень 2020 року 16128,35 грн., середньоденна заробітна плата позивачки становить 1034,23 грн., станом на день прийняття рішення вимушений прогул ОСОБА_1 становить 14 місяців та 9 робочих днів, у зв`язку з чим на користь позивачки необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.11.2020 р. до 10.02.2022 р. в розмірі 277172,59 грн., з відрахуванням обов`язкових платежів.

Із врахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст. ст. 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказів Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області № 57 від 23.11.2020 р. «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду», № 58 від 24.11.2020 р. «Про внесення змін до наказу ТУ ДСА України в Сумській області від 23.11.2020 р. № 57 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Щодо позовних вимог позивачки про визнанння протиправним та скасування висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», затвердженого головою Сумського окружного адміністративного суду Воловиком С.В. 12.11.2020 р. відносно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає, що в задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити, оскільки вищевказаний висновок не затверджено суб`єктом призначення, у зв`язку з чим не створює будь-яким додаткових обов`язків для позивачки, та не є має для неї негативних наслідків.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, залишає апеляційну скаргу ОСОБА_1 в цій частині без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишає без змін.

Щодо вимог апеляційної скарги судді Сумського окружного адміністративного суду Бондаря С.О. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011, зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Реалізацію права особи на судовий захист може бути здійснено також шляхом апеляційного оскарження актів судів першої інстанції, оскільки їх перегляд у такому порядку гарантує відновлення порушених прав людини і громадянина. Право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті частин першої, другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду будь-якої інстанції відповідно до закону (рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2010 року № 18-рп/2010).

ЄСПЛ наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Brulla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, пункт 33).

Право на звернення до суду (в контексті права на судовий захист ) охоплює широке поле різноманітних категорій, стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

У Кодексі адміністративного судочинства України конституційне право на звернення до суду конкретизоване в ч. 1 ст. 5, згідно з якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Обов`язковою умовою надання правового захисту є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Право на захист має особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність.

Особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, набуває процесуального статусу позивача у справі (пункт 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Одним із процесуальних засобів, встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України , які забезпечують право на звернення до адміністративного суду (право на судовий захист у сфері публічно-правових відносин), є право на апеляційне оскарження судових рішень суду першої інстанції. Право на апеляційне оскарження, на відміну від права на звернення до суду (права на судовий захист), - процесуальне право, характерними ознаками якого є те, що його елементи (суб`єкт, зміст) визначаються процесуально-правовою нормою.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо учасників справи, то їх коло визначено частинами 1 та 2 статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

На відміну від інших учасників адміністративного процесу, учасники справи здійснюють свої процесуальні права та виконують обов`язки в адміністративному процесі для того, щоб досягнути певного правового результату, в якому вони зацікавлені. Така зацікавленість обумовлена їх поведінкою як суб`єкта в матеріально-правових відносинах, щодо прав і обов`язків в яких виник спір, вирішення якого з ініціативи одного з цих суб`єктів перенесено в площину процесуального регулювання.

Права учасників справи визначені у ч. 3 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України, в тому числі, право оскаржувати судове рішення у визначених законом випадках.

У ч. 1 ст. 293 Кодексу адміністративного судочинства України розширено коло осіб, які мають право оскаржити судове рішення в апеляційному порядку, порівняно з учасниками справи, лише на перший погляд, оскільки особи, про які йдеться в цій нормі, є суб`єктами матеріально-правових відносин, яких стосується спір, що отримав вирішення в судовому рішенні. Та обставина, що вони не приймали участь у справі, була обумовлена застосуванням щодо них незаконних процесуальних обмежень.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести свій правовий зв`язок зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування такого критерію, як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок, як елементів змісту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок повинен бути безпосереднім, а не ймовірним та опосередкований іншими правовідносинами.

Судове рішення, яке оскаржується незалученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та/або обов`язків цієї особи (тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник) або міститься судження про права та/чи обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення є висновки суду про права та/чи обов`язки цієї особи або якщо у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про її права та/чи обов`язки. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому статтею 293 Кодексу адміністративного судочинства України, повинна довести наявність у неї правового зв`язку безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Спірним у цій справі є питання щодо підстав вважати суддю Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 , який не брав участь у справі, такою, відносно якого судом першої інстанції вирішено питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Охоронюваний законом інтерес (відповідно до того, як це поняття розкрито в рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004) - зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції, це рішення суду стосується прав та обов`язків певного кола осіб, а саме, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ТУ ДСАУ в Сумській області, СОАС, Голови СОАС Воловика С.В.

Предметом спору в справі № 480/8900/20 є правомірність наказів про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, у зв`язку з чим рішення у вказаній справі не може свідчити про порушення охоронюваних законом прав та інтересів судді Сумського окружного адміністративного суду Бондаря С.О.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки предметом спору в справі № 480/8900/20 є правомірність наказів про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, а в рішенні суду не зроблено прямого висновку про права, інтереси та обов`язки судді Сумського окружного адміністративного суду Бондаря С.О., то апелянт, який не був учасником у справі № 480/8900/20, не є суб`єктом оскарження в розумінні ч. 1 ст. 293 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 частини 1 ст. 305 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою судді СОАС Бондаря С.О. на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 р. по справі № 480/8900/20.

Керуючись ст. ст. 5, 13, 42, 44, 243, 271, 283, 293, 305, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 р. по справі № 480/8900/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказів Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області № 57 від 23.11.2020 р. «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду», № 58 від 24.11.2020 р. «Про внесення змін до наказу ТУ ДСА України в Сумській області від 23.11.2020 р. № 57 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Скасувати наказ Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області № 57 від 23.11.2020 р. «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду».

Скасувати наказ Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області № 58 від 24.11.2020 р. «Про внесення змін до наказу ТУ ДСА України в Сумській області від 23.11.2020 р. № 57 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду».

Поновити ОСОБА_1 на посаді керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду з 28.11.2020 р.

Стягнути з Сумського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.11.2020 р. до 10.02.2022 р. в розмірі 277172 (двісті сімдесят сім тисяч сто сімдесят дві) гривні 59 копійок, з відрахуванням обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 р. по справі № 480/8900/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 21.02.2022 року