Справа № 357/564/22
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/564/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Ковальчук Ю. В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до: 1) Управління патрульної поліції у Київській області, 2) Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Запаскіна М.Р. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Управління патрульної поліції в Київській області, в якому просить суд скасувати постанову від 19 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5164863 та закрити провадження у справі. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 грудня 2021 року об 11:44 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений інспектором Батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква. Підійшовши до водія інспектор повідомив про те, що останній здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим на думку інспектора порушив вимоги підпункту (е) п.8.7.3 Правил дорожнього руху. Оскільки позивач був впевнений, що жодних вимог Правил дорожнього руху не порушував, перехрестя проїжджав виключно на зелений сигнал світлофору, він попросив інспектора пред`явити докази такого порушення. У відповідь на цю вимогу інспектор наголосив про те, що вказане порушення зафіксоване на відеозапису його бодікамери, проте відмовився показати даний відеозапис. Після цього інспектор повернув документи позивачу та дозволив їхати. 30 грудня 2021 року позивач отримав на поштовому відділенні копію постанови від 19 грудня 2021 року № 16884/41/40/1/02-2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позивач з зазначеною постановою не згоден, вважає її необґрунтованою та незаконною.

Ухвалою суду від 20 січня 2022 року позовну заяву прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. Залучено до участі в справі у якості другого відповідача - Департамент патрульної поліції.

Крім того, даною ухвалою запропоновано відповідачам подати до суду матеріали адміністративної справи на підставі яких винесено постанову серії ЕАО № 5164863 від 19 грудня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та належним чином завірену копію оскаржуваної постанови.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття провадження у справі позивач отримав 28 січня 2022 року.

Відповідач -1 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими до неї документами 09 лютого 2022 року.

Відповідач -2 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими до неї документами 25 січня 2022 року.

21 лютого 2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача Гітченко О.П. з проханням відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заперечення обґрунтовані тим, що 19 грудня 2021 року відповідач перебуваючи в екіпажі патрульної поліції разом зі своїм напарником, здійснюючи патрулювання визначеної території м.Біла Церква безпосередньо став свідком вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення. Під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі та у межах встановлених п.2 ч.1 ст.32, ст.3 Закону, ст.222, 245, 251, 252, 278, 279 КУпАП, положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Отже, винесення постанови відповідачем в порядку скороченого провадження на місці вчинення правопорушення позивачем було здійснено відповідно до та в межах чинного законодавства.

Враховуючи, що клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, відповідачем у встановлений судом строк надано відзив, тому судом вирішено провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

19 грудня 2021 року інспектором взводу №1 роти №1 Батальйону патрульної поліцї в м. Біла Церква Управління парульної поліції у Кіївській області Департаменту патрульної поліції Смик С.Ю. винесено постанову якою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 19.12.2021 11:29:47 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонний сигнал світлофору червоного кольору, чим порушив п.8.7.3 (е) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Вказана постанова містить відомості про доручення відео з бодікамери 001967. Графи постанови, про роз`яснення прав та отримання ОСОБА_1 копії постанови містить відомості «від підпису відмовився».

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначав, що вважає її необґрунтованою та незаконною, оскільки вказана справа розглядалась без його участі, оскільки останній був зупинений інспектором об 11:44 год., а вже через декілька хвилин спілкування останній дозволив позивачу поїхати. Про розгляд справи та складення постанови позивач не був повідомлений, з оскаржуваною постановою ознайомився лише після отримання рекомендованого листа. Позивачу не були пред`явленні будь-які докази порушення Правил дорожнього руху та не роз`яснювалися права, про що свідчить відсутність підпису. Крім того, інспектором не було вжито жодних дій щодо надання позивачу можливості реалізувати свої права на участь в розгляді справи, ознайомлення з доказами, а також права на отримання правової допомоги, що свідчить про незаконність постанови та є підставою для її скасування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало порушення позивачем вимог п.8.7.3 (е) ПДР, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого 2 статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України - червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статі 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У свою чергу, відповідно до ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Орган (посадова особа), що розглядає справу, зобов`язаний встановити подію та склад правопорушення, забезпечити та врахувати всі докази та прийняти законне рішення.

Тобто, саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, факт порушення вимог п. 8.7.3 (е) ПДР позивач повністю заперечує.

У відзиві на позовну заяву відповідачі вказували, що 19 грудня 2021 року інспектор перебуваючи в екіпажі патрульної поліції разом зі своїм напарником, здійснюючи патрулювання визначеної території м.Біла Церква безпосередньо стали свідками вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення.

Разом з цим, Верховний Суд в постановах від 29 квітня 2020 року у справі №283/2460/16-а та від 17 березня 2020 року у справі №334/8803/16-а (2-а/334/459/16) вказав, що основною умовою під час розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку (постанова Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17).

Однак, відповідачами не надано до відзиву будь-яких доказів, на яких зафіксовано у встановленому законом порядку факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, на яких покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Згідно ст.268 КУпАП - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначене право на правову допомогу гарантується статтею 59 Конституції України: «Кожен має право на правову допомогу… Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав». Дане право є непорушним та не може бути обмежене в жодному випадку згідно зі ст. 64 Конституції України: «Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідач розглядаючи справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушив її права передбачені ст.268 КУпАП, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що також є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України правопорушник не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч.3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на викладене, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що постанова складена інспектором взводу №1 роти №1 Батальйону патрульної поліцї в м. Біла Церква Управління парульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Смик С.Ю. серії ЕАО № 5164863 від 19 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, складена з порушенням вимог ст.2 КАС України, що в свою чергу є підставою для її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.2, 6, 9, 77, 242-246, 255, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до: 1) Управління патрульної поліції у Київській області, 2) Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО № 5164863 від 19 грудня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 та закрити провадження в даній адміністративній справі.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач-1: Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції. Місцезнаходження: вул.Академіка Туполєва, 19, м.Київ, 04128.

Відповідач-2: Департамент патрульної поліції. Місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048. Код .

СуддяМ. М. Бебешко