Справа № 240/39384/21
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111031101
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Черноліхова С.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області:
В обгрунтування своїх вимог зазначає, що спірними рішеннями нараховано податок на будівлю корівника, навісу на сіно, складу мінеральних добрив і майновий комплекс, які є будівлями сільськогосподарського призначення у розумінні підпункту "ж" пункту 266.2.2 статті 266 Податкового кодексу України і не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Крім того, він як фізична особа-підприємець і засновник Фермерського господарства "Вітам" є сільськогосподарським товаровиробником, якому на праві власності належать вказані об`єкти оподаткування.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року дану справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач направив до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити. Зазначає, що будівля корівника, навісу на сіно, складу мінеральних добрив і майновий комплекс в розумінні статті 266 ПК України є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому позивач як їх власник зобов`язаний сплачувати вказаний податок відповідно до вимог податкового законодавства. Відомості про об`єкти оподаткування, що використовуються позивачем як фізичною особою-підприємцем, за формою № 20-ОПП подано до ГУ ДПС у Житомирській області лише 11 серпня 2021 року. Крім того, хибними є твердження позивача про використання вказаного майна у господарській діяльності Фермерського господарства "Вітам", засновником якого він є і яке являється сільськогосподарським товаровиробником, для звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
У відповіді на відзив позивач вказав, що належні йому на праві власності будівлі є будівлями сільськогосподарського призначення у розумінні підпункту "ж" пункту 266.2.2 статті 266 Податкового кодексу України і не підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що Головним управлінням ДПС у Житомирській області позивачеві було визначено грошове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018-2020 роки на підставі податкових повідомлень-рішень:
Вважаючи вказані повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 вказаної статті).
Відповідно до підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.
Так, підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України у 2018 році було визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
У 2019 році до вказаного підпункту було внесено зміни, його викладено у такій редакції: "не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку".
Так, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси.
Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Залежно від періоду застосовувалася додаткова умова - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду лізинг, позичку).
Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Проте, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).
Визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років», під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Крім того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції». Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис», виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач як фізична особа є власником:
- майнового комплексу площею 8637,0 кв. м (телятник з корівником, пункт штучного осеменіння, корівник, будинок механізаторів, конюшня, склад зерна, комора, зернотік, піднавіс для зерна, автовагова, матеріальний склад) за адресою: вул. Зарічна, 2, с. Клітище, Черняхівський район, Житомирська область;
- будівлі корівника площею 1836,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ;
- будівлі піднавісу на сіно площею 412,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 ;
- будівлі складу мінеральних добрив площею 426,0 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 .
Спірними рішеннями нараховано податкові зобов`язання за 2018-2020 роки на вказане нерухоме майно у загальній сумі 691325,61 грн.
Матеріали справи свідчать про те, що позивач з 2005 року є фізичною особою-підприємцем, у 2012 році перейшов на спрощену систему оподаткування з видами господарської діяльності: 01.41 - розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.46 - розведення свиней; 47.81 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами. У поданих ним податкових деклараціях з єдиного податку за 2018-2020 роки відображено отримання доходу за кодом згідно з КВЕД 01.46 - розведення свиней.
Наведені обставини свідчать про те, що позивач у спірний період був сільськогосподарським товаровиробником в розумінні вимог чинного законодавства, що, відповідно, надає можливість застосування до нього пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Протилежного відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено.
Разом з тим, твердження позивача про використання спірного майна у господарській діяльності Фермерського господарства "Вітам", засновником якого він є і яке являється сільськогосподарським товаровиробником, для звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018-2020 роки є помилковими, оскільки сільськогосподарським товаровиробником має бути саме власник об`єкта нерухомості, тобто, ОСОБА_1 .
Крім того, суд зазначає, що згідно з підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до вказаного Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").
До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 "Будівлі для тваринництва"; 1271.2 "Будівлі для птахівництва"; 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна"; 1271.4 "Будівлі силосні та сінажні"; 1271.5 "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства"; 1271.6 "Будівлі тепличного господарства"; 1271.7 "Будівлі рибного господарства"; 1271.8 "Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва"; 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Як вбачається із правовстановлюючих документів та інвентаризаційних справ, за функціональним призначенням спірне нерухоме майно є будівлями та спорудами сільськогосподарського призначення. Також у матеріалах справи міститься експертний висновок АС17 № 2131903 від 16 листопада 2021 року, відповідно до якого:
- майновий комплекс площею 8637,0 кв. м (телятник з корівником, пункт штучного осеменіння, корівник, будинок механізаторів, конюшня, склад зерна, комора, зернотік, піднавіс для зерна, автовагова, матеріальний склад) за адресою: вул. Зарічна, 2, с. Клітище, Черняхівський район, Житомирська область віднесено до коду ДКБС 1271.1, 1271.3, 1271.4, 1271.9;
- будівлю корівника площею 1836,4 кв. м за адресою: вул. Зарічна, 7, с. Клітище, Черняхівський район, Житомирська область віднесено до коду ДКБС 1271.1;
- будівлю піднавісу на сіно площею 412,1 кв. м за адресою: вул. Вишнева, 8, с. Плехів, Черняхівський район, Житомирська область віднесено до коду ДКБС 1271.4;
- будівлю складу мінеральних добрив площею 426,0 кв. м за адресою: пров. Лісовий, 133, с. Клітище, Черняхівський район, Житомирська область віднесено до коду ДКБС 1271.9.
Контролюючим органом не надано доказів на підтвердження використання позивачем у спірний період належних йому на праві власності об`єктів нерухомості у будь-якій іншій діяльності, відмінній від сільськогосподарської.
Відтак, суд приходить до висновку, що правовий статус належного позивачу вказаного нерухомого майна є правовою підставою для застосування до нього пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246,256 КАС України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов