Справа № 240/42082/21
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Верховний Суд
судді Житомирського окружного адміністративного суду
Окис Тетяни Олександрівни
в порядку статті 290 Кодексу адміністративного судочинства України
Відповідно до частини 1 статті 290 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.
У цій справі ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати вчинити відповідні дії.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що є непрацюючим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, має статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії та проживає зоні гарантованого добровільного відселення. З огляду на прийняття 17 липня 2018 року Конституційним Судом України рішення №6-р/2018 уважає, що згідно положень статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 мінімальних заробітних плат, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, ухваленій за результатами розгляду зразкової справи №240/4937/18. Однак, відповідач у проведенні нарахування і виплати такої доплати, на переконання позивача, протиправно відмовив, що і зумовило звернення до суду.
13 січня 2022 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що згідно з пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII (далі Закон України №1774-VIII) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року. Акцентує увагу, що за результатами розгляду зразкової справи №240/4946/18, предметом оскарження в якій виступали дії щодо не проведення нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у відсотковому відношенні до мінімальної заробітної плати, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року зазначила, що за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом України № 1774-VІІІ, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.
Отже визначальним питанням для вирішення спору у цій справі є з`ясування розрахункової величини, яка підлягає застосуванню під час визначення розміру щомісячної доплати до пенсії громадянам, які проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, з огляду на існування двох постанов Великої Палати Верховного Суду, ухвалених за результатами розгляду зразкових справ, в резолютивній частині яких міститься різна інформація з цього питання.
Додатково зауважую, що предметом зразкової справи №240/4937/18 фактично було вирішення питання, яка редакція статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягає застосуванню до спірних відносин, про що зазначено в окремій думці суддів Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Питанню обчислення розміру щомісячної доплати до пенсії правова оцінка у цій справі надана не була.
Наведене також підтверджується ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року, постановленої за результатами розгляду заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року за результатами розгляду названої зразкової справи.
Зі змісту цієї ухвали убачається, що необхідність роз`яснення постанови обумовлена положеннями Закону України №1774-VІІІ, згідно яких мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
За результатами вивчення заяви органу Пенсійного фонду України Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відповідач фактично просить роз`яснити не мотивувальну чи резолютивну частину судового рішення, а порядок виконання судового рішення.
Отже зазначене питання є надзвичайно актуальним, а його розв`язання Верховним Судом обумовить формування єдиної судової практики на всій території України з розгляду даної категорії справ.
Слід зазначити, що відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи на території Житомирської області перебуває 371 населений пункт, що віднесені до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому кількість справ з аналогічними вимогами буде зростати.
Дані справи містять всі ознаки типової справи, що передбачені пунктом 21 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, а значна їх кількість у суді, та різна судова практика зі спірного у цій справі питання, визначає доцільність ухвалення Верховним Судом зразкового рішення для формування єдиної судової практики вирішення даної категорії справ.
Суддя Т.О. Окис