Справа № 500/4200/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 500/4200/21 пров. № А/857/19264/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 500/4200/21 (головуючий суддя Осташ А.В., м. Тернопіль) за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до Міністерства оборони України, в якому просили: а) визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 15.11.2019 №158, щодо призупинення виплат одноразової грошової допомоги позивачам;

б) зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ групи у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, а саме 480 250,00 грн.

Рішенням від 31 серпня 2021 року Тернопільський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлене протоколом від 15.11.2019 №158, в частині призупинення виплат одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що відповідно до п.4 розділу ІІ Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 №564, передбачено, що Комісія відмовляє в призначенні одноразової грошової допомоги, зокрема, в разі подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

У зв`язку з проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 16.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 Кримінального кодексу України (шахрайство), в межах якого встановлювалися обставини щодо призначення обласною МСЕК в Тернопільській області відповідним особам інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини, за документами, в яких зазначені неправдиві відомості, Комісія, з метою запобігання нанесенню збитків державі, прийняла рішення, яким призупинила позивачам виплату одноразової грошової допомоги до закінчення кримінального провадження.

Вважає, що оскаржуване рішення прийняте в межах повноважень відповідача.

Також апелянт не погоджується з твердженнями суду першої інстанції, що про прийняття оскаржуваного рішення позивачі дізналися від свого представника 30.04.2021, оскільки позивачі були повідомлені про вказане рішення через уповноважений орган Тернопільського обласного військового комісаріату ще 05.12.2019. Крім того, представник позивачів уже оскаржував рішення Міністерства оборони України від 15.11.219 №158 ще в 2020 році в межах адміністративної справи №500/689/20, та в позовній заяві зазначав, що оскаржуване рішення отримав 30.01.2020.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проходили військову службу в Збройних Силах України.

Центральною військово-лікарською комісією солдату запасу ОСОБА_3 рішенням у формі протоколу №1413 від 29.05.2019 (а.с.12), ОСОБА_4 рішенням у формі протоколу №1382 від 18.05.2019 (а.с.15), ОСОБА_5 рішенням у формі протоколу №1445 від 30.05.2019 (а.с.18) та ОСОБА_2 рішенням у формі протоколу №1448 від 31.05.2019 (а.с.21) встановлено захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлено протоколом №110 від 23.08.2019, призначено одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сумі 480 250,00 грн на підставі встановлення інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

В подальшому, у зв`язку з проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 16.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 190 Кримінального кодексу України, та з метою запобігання нанесенню збитків державі, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення, яким призупинено виплату одноразової грошової допомоги до закінчення кримінального провадження, у тому числі позивачам, яке оформлено протоколом засідання комісії від 15.11.2019 №158, витяг з якого наявний у матеріалах справи (а.с. 11).

Вважаючи, що відповідач протиправно призупинив виплату призначеної позивачам одноразової грошової допомоги, позивачі звернулись до суду з позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що законодавство, що регулює спірні правовідносини, не встановлює визначення та підстави призупинення чи зупинення виплати призначеної особі одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ групи. Більше того, у переліку підстав для прийняття рішення про відмову у призначенні грошової допомоги відсутня така підстава як проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Проте суд визнав передчасною вимогу про зобов`язання Міністерства оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги, оскільки така спрямована на можливе порушення прав позивачів у майбутньому, а також безпосередньо Міністерство оборони України виплату коштів не проводить, тому в задоволенні такої вимоги суд відмовив.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 1 ст.16 Закону України ,,Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-XIІ від 20.12.1991 регламентовано, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п. 4 ч.2 ст.16 цього Закону).

Статтею 16-2 Закону №2011 визначено розміри одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи розмір такої допомоги становить 250 прожиткових мінімумів, встановлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

На виконання вимог ч. 9 ст.16-3 Закону України ,,Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей постановою КМ України № 975 від 25.12.2013 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Так, згідно з п.4 цього Порядку одноразова грошова допомога призначається у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Відповідно до п.п.12, 13 вказаного Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

В силу приписів п.14 наведеного Порядку одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку (п.15 зазначеного Порядку).

Згідно з п.19 наведеного Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

З аналізу наведених вище правових норм слідує, що Порядок №975 визначає чітку процедуру розгляду питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, а також повноваження компетентного органу, в даному випадку Міністерства оборони України при прийнятті рішення на підставі поданих особою документів.

Зокрема, як правильно вказав суд першої інстанції, Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає, що Міністерство оборони України в межах своєї компетенції може прийняти лише одне з двох рішень про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. При цьому, підстави для відмови є вичерпними, не підлягають розширеному тлумаченню та наведені у ст. 16-4 Закону №2011 та п.19 Порядку №975.

Прийняття інших рішень, а саме про зупинення чи призупинення виплати призначеної особі одноразової грошової допомоги вказані вище нормативно- правові акти не містять.

А тому рішення відповідача про призупинення виплати одноразової грошової допомоги до закінчення відповідного кримінального провадження не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розпочате досудове розслідування кримінального провадження не віднесено чинним законодавством і до підстав відмови у призначенні грошової допомоги.

Адже в межах даної справи лише за наявності відповідного вироку суду можна стверджувати про подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, що слугує безумовною підставою для прийняття рішення про відмову в призначенні грошової допомоги.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову в частині вимог стосовно оскаржуваного рішення про призупинення виплати одноразової грошової допомоги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржене, а тому в силу приписів ч.1 ст. 308 КАС України, згідно з якою суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не переглядає справу в частині вирішення зазначених позовних вимог.

Щодо аргументів відповідача про неправильне зазначення судом першої інстанції дати повідомлення позивачам їх представником про наявність оскаржуваного рішення, а саме 30.04.2021, колегія суддів вказує на те, що ці обставини були предметом дослідження суду першої інстанції при постановленні ухвали суду за результатами розгляду клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що представник позивачів міг і раніше дізнатися про оскаржуване рішення, в тому числі, і в межах іншого адміністративного провадження, проте, на переконання суду апеляційної інстанції, визначальним є саме те, коли позивачі дізналися про порушення своїх прав та виявили намір поновити ці порушені права шляхом звернення до суду. Оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження іншої дати ознайомлення позивачів з оскаржуваним рішення відповідач не надав, суд першої інстанції підставно врахував таку при визначенні моменту, коли позивачі дізналися про порушення своїх прав, та дійшов висновку про відсутність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для їх задоволення.

Інші, зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 500/4200/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 21.02.2022.