Справа № 240/4598/20
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 240/4598/20
адміністративне провадження № К/990/5018/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів Мартинюк Н.М., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року
у справі №240/4598/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, визнання протиправною бездіяльності, поновлення на посаді, стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:
- визнати протиправними та скасувати пункти 2, 3 наказу Командувача десантно-штурмових військ Збройних Сил України - командира військової частини НОМЕР_1 генерал-лейтенанта ОСОБА_2 від 17 лютого 2020 року №19-ДС по особовому складу державних службовців, наказ Командувача десантно-штурмових військ Збройних Сил України - командира військової частини НОМЕР_1 генерал-лейтенанта ОСОБА_2 від 05 лютого 2020 року №14-ДС по особовому складу державних службовців, яким її звільнено з посади провідного спеціаліста відділу організаційно-планової роботи та забезпечення, оплати праці особовому складу фінансово-економічного управління командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягала у ненаданні їй пропозиції щодо жодної вакантної посади або ж роботи, яку б вона могла виконувати;
- поновити її на посаді провідного спеціаліста відділу організаційно-планової роботи та забезпечення, оплати праці особовому складу фінансово-економічного управління командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України з 27 лютого 2020 року;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 27 лютого 2020 року і до дня поновлення на роботі, із розрахунку середньомісячного заробітку у розмірі 34726,88 грн.;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 09 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково:
- визнано протиправними та скасовано пункти 5, 6 наказу Командувача десантно-штурмових військ Збройних Сил України - командира Військової частини НОМЕР_1 генерал-лейтенанта ОСОБА_2 від 05 лютого 2020 року №14-ДС по особовому складу державних службовців, яким ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади провідного спеціаліста відділу організаційно-планової роботи та забезпечення оплати праці особовому складу фінансово-економічного управління командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України;
- визнано протиправними та скасовано пункти 2, 3 наказу Командувача десантно-штурмових військ Збройних Сил України - командира військової частини НОМЕР_1 генерал-лейтенанта ОСОБА_2 від 17 лютого 2020 року №19-ДС по особовому складу державних службовців;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу організаційно - планової роботи та забезпечення оплати праці особовому складу фінансово - економічного управління командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України з 27 лютого 2020 року;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 лютого 2020 року до дня ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи 04 серпня 2021 року.
У задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями відповідачем 07 лютого 2022 року подано касаційну скаргу.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом другим частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Своєю чергою, за змістом пункту першого частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Законі України «Про запобігання корупції» та займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
У тексті касаційної скарги відсутні посилання заявника на пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України із належним обґрунтуванням випадку, який допускає можливість касаційного перегляду справи незначної складності.
Обґрунтовуючи необхідність касаційного перегляду судових рішень у справі №240/4598/20 скаржник зазначає, що такі постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягають скасуванню, оскільки судом не в повній мірі з`ясовано обставини, які мають значення для справи.
З урахуванням наведених вище норм КАС України, доводи скаржника не є достатніми для вирішенням питання про відкриття провадження у справі незначної складності.
Посада публічної служби, яку обіймає позивач, та у зв`язку з чим виник цей спір (провідний спеціаліст відділу організаційно-планової роботи та забезпечення), не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції».
Проаналізувавши установлені судами обставини справи, предмет спору та обраний відповідачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , як справи незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.
Правила, запроваджені пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають положенням статті 129 Конституції України, згідно якої основними засадами судочинства є, серед іншого, право на касаційний перегляд справи у визначених законом випадках.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями сформованими Європейським судом з прав людини, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).
Касаційний суд звертає увагу особи, яка звернулась із касаційною скаргою, що застосування критерію, який міститься у пункті другому частини п`ятої статті 328 КАС України, Верховним Судом у цій справі було передбачуваним, справу розглянули та вирішили повноважні суди двох інстанцій, а заявник не вказав наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли допустити до касаційного перегляду справу незначної складності.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 166, 167, 328, 333 КАС України Суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року у справі №240/4598/20.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
Н.М. Мартинюк
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду