Справа № 640/28032/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року м. Київ № 640/28032/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з питань підтвердження стажу її роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років від 24.09.2020; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо відмови призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах з 09.09.2020 за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням періодів пільгового стажу по списку №1: з 25.07.1985 по 30.06.1987, з 01.07.1987 по 30.09.1991 року, з 01.01.1991 по 16.04.1998.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що рішенням Комісії Головного управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.09.2020 № 52 було протиправно відмовлено їй в задоволенні заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з посиланням на відсутність документів, що підтверджують віднесення умов праці позивача у періоди її роботи з 25.07.1985 по 30.06.1987, з 01.07.1987 по 30.09.1991 та з 01.01.1991 по 16.04.1998 до Списку №1, що дає право на пенсію на пільгових умовах та незараховано період її відпустки по догляду за дитиною за відсутності відповідних підтверджуючих документів.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив, з огляду на те, що підставою для відмови в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах за Списком №1 став той факт, що позивачка не надала документи, що підтверджують віднесення місць її праці у періоди її роботи з 25.07.1985 по 30.06.1987, з 01.07.1987 по 30.09.1991, з 01.01.1991 по 16.04.1998 до умов, що підпадають під визначені за Списком №1. Крім того, за вказані періоди роботи позивача відсутні нарахування заробітної плати. Також відповідач вказав, що позивачка не надала документів, що підтверджують її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, що не дає підстав для включення цього періоду до трудового стажу останньої.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.09.2020 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах за Списком 1.

До заяви позивачкою були додані наступні документи, зокрема: довідка про призначення ідентифікаційного коду, копія паспорта, копія трудової книжки, копія диплому, довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, копія свідоцтва про народження дитини, копія свідоцтва про шлюб, копія наказу від 31.05.1994 № 124к/63 про підтвердження права працівників об`єднання на пільгове пенсійне забезпечення, копія.

17.09.2020 листом №2600-0314-8/131481 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з підстав не надання документів, що підтверджують віднесення місць праці у періоди її роботи з 25.07.1985 по 30.06.1987, з 01.07.1987 по 30.09.1991, з 01.01.1991 по 16.04.1998 до умов, що підпадають під визначені Списком №1, за вказані періоди роботи позивача відсутні нарахування заробітної плати та що вона не надала документів, що підтверджують перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку.

Позивач, вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, звернулась з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками справи, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч.1 ст.114 розд. ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст.114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, або за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають особи, визначені наступними абзацами п.1 ч.2 ст.114 вказаного Закону.

Згідно копії трудової книжки позивача, що міститься в матеріалах справи, а саме: записів з 1 по 7 вбачається, що позивачка працював на наступних посадах Київського виробничого об`єднання «Химволокно» (наказом Міністерства промисловості України від 10.09.1994 року № 201 перейменованого на Київське державне виробниче об`єднання «Химволокно» та в наступному наказом Міністерства промисловості України від 30.12.1994 року № 402 перейменоване у відкрите акціонерне товариство «Київхимволокно»):

з 25.07.1985 по 01.07.1987 - крутильником на витяжних машинах четвертого розряду цеху гарячої витяжки та текстурування капронового виробництва,

з 01.07.1987 по 01.101991 - оператором кручення та витяжки четвертого розряду цеху гарячої витяжки та текстурування капронового виробництва,

з 01.10.1991 по 25.06.1993- апаратник витяжки четвертого розряду капронового виробництва прядильного цеху,

з 25.06.1993 по 07.04.1998 - різником хімічного волокна третього розряду.

Відповідно до довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.09.2004 № 137, виданої відкритим Акціонерним товариством «Київхимволокно» вбачається, що стаж роботи позивача на шкідливому виробництві у період з 01.10.1991 по 16.04.1998 відповідає вимогам передбаченим списком №1 розділу XVI позиції 541 Постанови КМУ від 11.03.1994 року № 162 та становить 5 років 01 місяць 0 днів.

Крім того, у вказаній довідці зазначено, що на підставі наказу від 29.06.1995 № 153к/85 «Про удосконалення структури управління ВАТ» з 01.08.1995 об`єднано хімічний та прядильний цехи капронового виробництва в виробництві синтетичних волокон в хіміко-прядильний цех №2 того ж виробництва, без змін умов праці. Робочі місця при перейменуванні цеху не зазнали змін, технологія випуску синтетичного волокна не змінилась.

Також, у довідці вказано, що позивачка в період з 02.11.1996 по 16.04.1998 знаходилась у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до шестирічного віку.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З наведеного вище встановлено, що додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п.1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка яка повинна бути підписана посадовими особами, зокрема, керівником підприємства, начальником відділу кадрів та головним бухгалтером і повинна бути засвідчена печаткою підприємства.

Відповідно до пункту 23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Відповідно до пункту 10 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (надалі - Наказ №383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, позивачем надано довідку яка підтверджує запис у трудовій книжці про наявність у неї пільгового трудового стажу в період з 01.10.1991 по 01.11.1996.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Наказу №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.5 Наказу №383 якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць ( 442-92-п). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено, що позивачем надано для залучення до матеріалів справи копію наказу копії наказу Київського виробничого об`єднання «Химволокно» від 31.05.1994 № 124к/63 «Про підтвердження права працівників об`єднання на пільгове пенсійне забезпечення», яким визначено робочі місця, зайнятість на яких повний робочий день дає право робітнику на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Вказана довідка має всі необхідні реквізити, відомості щодо особи, підписи повноважних осіб та печатку підприємства, у зв`язку з чим судом не було встановлено, а відповідачем не доведено її невідповідність Порядку № 637.

Крім того, в наданому відповідачем витязі з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 від 05.02.2021 вказується про зарахування до її пільгового стажу, а саме: 5 років 1 місяць 1 день, що збігається з вказаним пільговим стажем у довідці про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.09.2004 № 137.

Стосовно періодів роботи позивачки з 25.07.1985 року по 01.07.1987 - крутильником на витяжних машинах четвертого розряду цеху гарячої витяжки та текстурування капронового виробництва та з 01.07.1987 по 01.10.1991- оператором кручення та витяжки четвертого розряду цеху гарячої витяжки та текстурування капронового виробництва, суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, пунктом 4.5 Наказу №383 встановлено, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць ( 442-92-п).

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується пільговий стаж роботи позивача за вказаними вище періодами - 6 років 2 місяці 5 днів, що в сукупності становить 11 років 3 місяці 6 днів, що дає їй право на пенсію за віком на пільгових умовах оскільки мінімальний пільговий стаж, що дає право для призначення такої пенсії становить не менше 7 років 6 місяців для жінок.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відмова органу Пенсійного фонду у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є протиправною, а тому рішення Комісії з питань затвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років від 24.09.2020 №52 є також протиправним.

Зважаючи на встановлену наявність порушеного права та необхідність його відновлення, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах зобов`язання Головного управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах з 09.09.2020 за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням періодів пільгового стажу по списку №1: з 25.07.1985 по 30.06.1987, з 01.07.1987 по 30.09.1991 року, з 01.01.1991 по 16.04.1998.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань затвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років від 24.09.2020 №52.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням періодів пільгового стажу по списку №1: з 25.07.1985 по 30.06.1987, з 01.07.1987 по 30.09.1991, з 01.01.1991 по 16.04.1998, починаючи з 09.09.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська 16, ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 80 коп.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.С. Мазур