Справа № 240/22821/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Житомир справа № 240/22821/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (викладені у листі за № 28659-26834/Ф- 02/8-0600/21 від 30.08.2021 за підписом заступника начальника Головного управління Макшаєвої Н.В. щодо встановлення відсоткового значення розміру при перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді при виконанні Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 по справі № 240/14243/20 за його позовною заявою та в частині незарахування до його стажу роботи суддею, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: стажу роботи у сфері права: органах прокуратури та адвокатури - 05 років (часу роботи з 12.07.1976 року по 28.05.1980 року на посадах слідчого прокуратури Богунського району м. Житомира; старшого слідчого прокуратури м.Житомира: прокурора слідчого відділу прокуратури Житомирської області - 03 роки 10 місяців 16 днів та з 17.09.1991по 17.12.1993 адвокатом юридичної консультації Корольовського району м.Житомира - 02 роки 03 місяці); часу строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 01.08.1969 року по 19.11.1971 року - 02 роки 03 місяці 19 днів; половини часу навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1972 року по 01.07.1976 - 01 рік 11 місяців;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати йому до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання: стаж роботи у сфері права: органах прокуратури та адвокатури - 05 років (час роботи з 12.07.1976 по 28.05.1980 на посадах слідчого прокуратури Богунського району м. Житомира; старшого слідчого прокуратури м. Житомира; прокурора слідчого відділу прокуратури Житомирської області - 03 роки 10 місяців 16 днів та з 17.09.1991 року по 17.12.1993 року адвокатом юридичної консультації Корольовського району м. Житомира - 02 роки 03 місяці); час строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 01.08.1969 року по 19.11.1971 року - 02 роки 03 місяці 19 днів; половину часу навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1972 року по 01.07.1976 року - 01 рік 11 місяців. Визначити стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, щодо мене - 31 рік 01 місяць 10 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок і виплату призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з розрахунку 72% від суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, яка, з 01.01.2020, визначена згідно з довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в.о. голови та головного бухгалтера Житомирського Апеляційного суду за № 03-23/127/2020 від 27.02.2020, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично проведених виплат.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідачем при визначенні відсоткового співвідношення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до суддівської винагороди протиправно не враховано стаж роботи в органах прокуратури та адвокатури - 05 років (час роботи з 12.07.1976 по 28.05.1980 на посадах слідчого прокуратури Богунського району м. Житомира; старшого слідчого прокуратури м. Житомира; прокурора слідчого відділу прокуратури Житомирської області - 03 роки 10 місяців 16 днів та з 17.09.1991 по 17.12.1993 адвокатом юридичної консультації Корольовського району м. Житомира - 02 роки 03 місяці); час строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 01.08.1969 по 19.11.1971 - 02 роки 03 місяці 19 днів та половину часу навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1972 по 01.07.1976 - 01 рік 11 місяців, що призвело до невірного обрахунку розміру його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вважає, що наявний загальний стаж на посаді судді, зокрема 31 років 01 місяць 10 днів дає йому право на отримання довічного грошового утримання у розмірі 72% від суддівської винагороди.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 відкрите провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

01.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Зазначає, що для застосування розміру 72 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, як того просить позивач, немає підстав, так як зазначений розмір був передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ (який втратив чинність), а пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнаний неконституційним.

Зауважує, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду, яким зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Житомирської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивачу на підставі довідки Житомирського апеляційного суду від 27.02.2020 за № 03-23/127/2020, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично проведених виплат, проведено такий перерахунок, у розмірі 52 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у зв`язку із наявним стажем на посаді судді ОСОБА_1 - 21 рік 4 місяці 29 днів. Відмічає, що при здійсненому перерахунку, враховані періоди роботи на посаді судді з 03.01.1994 по 31.05.2015.

09.12.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просить визнати необґрунтованим відзив на позов на його позовну заяву щодо доказування правомірності прийнятого рішення та задовольнити його позовні вимоги.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує з 23.11.2015 щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 у справі №240/14243/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Житомирського Апеляційного суду від 27 лютого 2020 року №03-23/127/2020, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням фактично проведених виплат.

У свою чергу, на виконання вищезазначеного рішення суду відповідач здійснив перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і застосував показник відсоткового співвідношення, передбачений частиною 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, у розмірі 52% з розрахунку 21 роки 04 місяці 29 днів суддівського стажу, а саме враховані періоди роботи на посаді судді з 03.01.1994 по 31.05.2015.

Не погоджуючись із розміром застосованого показника відсоткового співвідношення до суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді позивач звернувся до Пенсійного фонду із відповідною заявою, про усунення допущених порушень, втім отримав відмову викладену листі №28659-26834/Ф-02/8-0600/21 від 30.08.2021, у якій відповідачем звернуто увагу на той факт, що чинним законодавством передбачено збільшення щомісячного довічного грошового утримання саме за роботу на посаді судді, а тому підстави для здійснення такого перерахунку та задоволення заяви позивача відсутні.

Таким чином, спір між сторонами, які беруть участь у справі виник у зв`язку із незарахуванням відповідачем при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи: стаж роботи у сфері права в органах прокуратури та адвокатури - 05 років, час строкової військової служби у Збройних Силах СРСР - 02 роки 03 місяці 19 днів та половину часу навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті - 01 рік 11 місяців та визначенням відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Для вирішення спірних правовідносин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносин, суд вказує наступне.

Так, частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно з абзацами 10, 14 статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням. Повноваження судді припиняються у разі досягнення суддею шістдесяти п`яти років.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 141 Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону від 12.02.2015 року №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" та рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016 встановлено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналогічні положення також містяться у ч. 4 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Відповідно до пункту 8 частини п`ятої статті 48 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII, в редакції, чинній на час призначення довічного грошового утримання), незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В силу вимог частини сьомої статті 48 Закону №1402-VIII, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При цьому, будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 (Закон №2862-ХІІ) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

При цьому, слід відмітити, що відповідно до частини другої статті 137 Закону №1402-VІІІ до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Аналіз вищевказаної норм, у взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VІІІ дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07.06.2018 № 2447-VІІІ "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VІІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про статус суддів" №2862-XII від 15 грудня 1992 року (чинного на момент призначення позивача на посаду судді, далі - Закон №2862-XIІ) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

З даного питання висловлювалася Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18, яка зазначила, що внесенні до статті 137 Закону №1402-VІІІ зміни дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду судді, висновки якої суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Разом з тим, викладений висновок суду додатково підтверджується спільним листом голови Вищої ради правосуддя, в.о. голови Верховного Суду, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в.о. голови Ради суддів України, голови Державної судової адміністрації та ректора Національної школи суддів України від 05.11.2018 №41783/0/9-18, №2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878.

Так, за змістом довідки Житомирського апеляційного суду №02-05/23/2021 від 20.07.2021, виданої з урахуванням змін, внесених до статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" станом на 23.11.2015 (дата звільнення з посади судді) стаж його роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 31 рік 01 місяць 10 днів враховуючи такі періоди роботи:

- строкова військова служба в Радянській Армії з 01.08.1969 по 19.11.1971 (02 роки 03 місяці 19 днів);

- навчання в Харківському юридичному інституті (половина строку навчання) з 01.09.1972 по 01.07.1976 - 01 рік 11 місяців;

- прокуратурі Житомирської області: слідчим прокуратури Богунського району м.Житомира, старшим слідчим прокуратури м.Житомира; прокурором слідчого відділу прокуратури області з 12.07.1976 по 28.05.1980 (3 роки 10 місяців 17 днів);

- Житомирська обласна колегія адвокатів: адвокат юридичної консультації Корольовського району м.Житомира з 17.09.1991 по 03.01.1994 (2 роки 3 місяці 17 днів);

- суддя Житомирського обласного суду, Апеляційного суду Житомирської області з 03.01.1994 по 23.11.2015 - 21 рік 10 місяців 21 день.

Таким чином, відповідно до інформації викладеній у вищевказаній довідці стаж роботи позивача, який давав йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 31 рік 01 місяць 10, однак при здійсненні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу враховано лише 21 рік 04 місяці 29 дні, тобто стаж роботи на посаді судді (не у повному обсязі). При цьому, безпідставно позивачу не зараховано до стажу роботи, який давав право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання час роботи в органах прокуратури та адвокатури, половину навчання в Харківському юридичному інституті та строкову службу в армії.

Відтак, як вже відмічалося зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Під час розгляду даної справи судом з`ясовано, що відповідачем на виконання рішення суду проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, який обрахований в розмірі 52% від грошового утримання діючого судді .

При цьому, у листі та у відзиві представник відповідача посилається на положення ст. 142 Закону України №1402-VIII, якими зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з цим, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин, до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020.

Отже, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Таке право позивача підтверджене прийнятим Житомирським окружним адміністративним судом рішення від 09.11.2020 у справі №240/14243/20, яке набрало законної сили.

Разом з тим, як вже зазначалося вище, ст. 142 Закону №1402-VIII установлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Наведена норма неконституційною не визнавалась.

Отже, на переконання суду, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково, з різних законів.

А тому, з урахуванням вказаних вище приписів ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання позивача має складати 72%, з яких 50% за 20 років на посаді судді та 22% - за 11 років (понад 20 років), тобто два відсотки грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді.

При цьому суд зазначає, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII (50 і більше) не призводить до порушення ст. 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання позивача, визначеного на підставі норм Закону №1402-VIII, є більшим, ніж розмір його довічного грошового утримання, визначеного на підставі Закону від 07.07.2010 №2453-VI.

Отже, з урахуванням вказаних вище приписів ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання позивача має складати 72 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, тому суд вважає, що відповідачем при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 протиправно застосовано його відсоткове значення у розмірі 52%.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003. ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо встановлення відсоткового значення розміру при перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 по справі № 240/14243/20 в частині зарахування не у повному обсязі до його стажу роботи суддею, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання: час строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 01.08.1969 по 19.11.1971 - 02 роки 03 місяці 19 днів, половину часу навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1972 по 01.07.1976 - 01 рік 11 місяців та стаж роботи у сфері права: в органах прокуратури та адвокатури - 05 років 00 місяців 00 днів (з 12.07.1976 по 28.05.1980 та 17.09.1994 по 03.01.1994 відповідно) та провести перерахунок і виплату призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з розрахунку 72% від суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, враховуючи стаж роботи 31 рік 01 місяць 10 днів, на підставі довідки Житомирського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №03-23/127/2020 від 27.02.2020, без обмеження граничного розміру, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 23 лютого 2022 р.