Справа № 200/11183/21
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року Справа№200/11183/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ушенка С.В.,

при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача Малишева М.М. (за довіреністю),

представника відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; юридична адреса: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, просп. Нахімова, 86) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Донецькій області від 22.07.2021 № 1468 «Про порушення службової дисципліни інспектором відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та його покарання», яким до інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0124270) застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Донецькій області від 26.07.2021 № 415 о/с, яким інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0124270) звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України Про Національну поліцію з 26.07.2021;

поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0124270) на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області з 27.07.2021;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.07.2021 по день винесення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу в Національній поліції України, обіймаючи посаду інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області.

Наказом начальника ГУНП в Донецькій області № 415 о/с від 26.07.2021 позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 26.07.2021.

Вважає своє звільнення зі служби в поліції незаконним, оскільки відповідачем порушено процедуру проведення службового розслідування. Крім того зазначає, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності за одним лише фактом початку кримінального провадження щодо нього є неправомірним, а застосування до нього стягнення у вигляді звільнення зі служби суперечить принципам презумпції невинуватості, який передбачено ст. 62 Конституції України.

Вважає, що сам по собі факт внесення відомостей до ЄРДР та повідомлення про підозру позивачу не свідчить про скоєння ним дисциплінарного проступку та порушення присяги працівника поліції.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, вмотивований тим, що відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIIІ наказом Головного управління Національній поліції в Донецькій області № 415 о/с від 26.07.2021 інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 зазначеного Закону. Підставою для його прийняття став наказ ГУ НП в Донецькій області від 22.07.2021 № 1468, яким прийнято рішення звільнити зі служби в поліції ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни, недотримання вимог п. 7 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст.18, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 2, 5 розділу І та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, в частині дотримання норм професійної етики в побуті у неробочий час, що підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби в лавах Національної поліції України. Вважає, що відповідач діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В матеріалах справи наявна відповідь позивача на відзив, відповідно до якого він вважає доводи відповідача необґрунтованими, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.09.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та позивачеві надано строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17.09.2021 позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, яке обґрунтовано її складністю.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.09.2021 відмовлено у задоволенні клопотання позивача.

27 вересня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про продовження процесуального строку для виконання вимог ухвали суду від 10.09.2021 у зв`язку з потребою додаткового часу для отримання доказів по справі, виготовлення копій документів, підготовки та складення правової позиції щодо заявлених позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.09.2021 продовжено Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області процесуальний строк для виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 10.09.2021 до 20 жовтня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.11.2021 справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначене на 21 грудня 2021 року.

21 грудня 2021 року підготовче судове засідання відкладене на 13 січня 2022 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10 лютого 2022 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 10.02.2022, представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Позивач і його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, і просили задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

До 26 липня 2021 року включно позивач проходив службу в органах Національної поліції України, на день звільнення працював на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області.

Наказом т.в.о. начальника ГУ НП в Донецькій області № 484 від 16.03.2021 за фактом спричинення старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 тілесних ушкоджень громадянці ОСОБА_3 призначене службове розслідування.

За результатами службового розслідування сформований висновок від 26.03.2021, в якому зокрема визначено:

1. Службове розслідування за фактом спричинення інспектором відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції П. Матвєєвим тілесних ушкоджень громадянці ОСОБА_4 закінчити.

2. Підтвердити або спростувати відомості в частині спричинення інспектором відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 тілесних ушкоджень громадянці ОСОБА_4 без проведення слідчих дій не надається можливим.

3. За порушення службової дисципліни, вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, п. 5 розділу І та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, в частині дотримання професійної етики в побуті у неробочий час, що негативно впливає на імідж Національної поліції, інспектору відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголосити сувору догану.

Наказом Т.в.о. начальника ГУ НП в Донецькій області № 639 від 02.04.2021 за результатами вказаного службового розслідування ОСОБА_1 оголошено сувору догану.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року, яке набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено, зокрема, визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції України в Донецькій області № 639 від 02.04.2021, яким ОСОБА_1 оголошено сувору догану.

30 червня 2021 року Бахмутським районним відділом поліції ГУНП в Донецькій області до УКЗ ГУНП в Донецькій області направлено інформацію про те, що слідчим Територіального управлінням ДБР, розташованим у м. Краматорську, в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000221 інспектору відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області П. Матвєєву повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Враховуючи зазначену інформацію, на підставі наказу ГУНП в Донецькій області від 05.07.2021 № 1334 дисциплінарною комісією проведене службове розслідування, за результатами якого встановлено порушення інспектором відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 вимог п. 7 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст.18, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 2, 5 розділу І та п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, в частині дотримання норм професійної етики в побуті у неробочий час, що підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби в лавах Національної поліції України, та рекомендовано його звільнити зі служби.

За результатами зазначеного службового розслідування відповідачем прийнято наказ від 22.07.2021 № 1468, яким за порушення службової дисципліни, недотриманні вимог п. 7 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст.18, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 2, 5 розділу І та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, в частині дотримання норм професійної етики в побуті у неробочий час, що підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби в лавах Національної поліції України, інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0124270) звільнено зі служби (а.с. 111).

Зі змісту зазначеного наказу вбачається, що наведені факти поведінки ОСОБА_5 не сприяють формуванню іміджу Національної поліції України та, більш того, створюють у суспільстві наслідки, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію поліцейських.

На виконання вказаного наказу та у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідачем прийнято наказ від 26.07.2021 № 415 о/с, яким позивача відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут), та Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 09.11.2016 № 1179.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правового та дисциплінарно-правового аспектів.

При цьому, суд звертає увагу, що кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Натомість, як визначено частиною 2 статті 19 Закону №580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Отже, дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до вимог статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом МВС України від 07.11.2018 №893, встановлено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до вимог п. 4 розділу 1 Порядку № 893 у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

Згідно з розділом VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Вказаний розділ VI Порядку № 893 визначає зміст вступної, описової та резолютивної частин.

Зокрема, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування:

обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;

посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення;

пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку;

обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються:

висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акту, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначене службове розслідування;

вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;

відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;

запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Згідно ч.ч. 3, 9 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для призначення службового розслідування стало отримання 30 червня 2021 року Бахмутським районним відділом поліції ГУНП в Донецькій області до УКЗ ГУНП в Донецькій області інформації про те, що слідчим Територіального управлінням ДБР, розташованому у м. Краматорську, в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000221 інспектору відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

При цьому, підстави для висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передусім, базуються на матеріалах кримінального провадження № 0000221 від 12.03.2021, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України, і зокрема повідомлення останньому підозри про його вчинення.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, як подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), так і винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

З висновку службового розслідування від 19.07.2021 вбачається, що відповідачем на підставі фактів, зібраних у ході службового розслідування, встановлено, що позивач своїми діями недотримався етичної поведінки поліцейського, використовував ненормативну лексику, принижував честь і гідність громадян, що підриває авторитет та довіру громадян до поліції і є несумісним з подальшим проходженням служби в лавах Національної поліції.

Отже, беручи до уваги зміст висновку службового розслідування, судом встановлена відсутність конкретних фактичних обставин, які слугували підставою для прийняття відповідачем спірних наказів.

При цьому, слід мати на увазі, що відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконним шляхом, зокрема таких, збирання й закріплення яких здійснено з порушенням установленого кримінальним процесуальним законом порядку.

Дії позивача щодо спричинення тілесних ушкоджень громадянці ОСОБА_7 , які зазначені у висновку як встановлені та є такими, що вчинені позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 128 КК України, ст. 91 КПК України складають об`єктивну сторону кримінального правопорушення та можуть бути встановлені виключно у межах кримінального провадження шляхом проведення слідчих дій.

У відповідності до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до ч.ч. 1 та 5 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, виключно вироком суду можуть бути підтверджені обставини, описані у висновку службового розслідування та в наказі про накладення дисциплінарного стягнення, стосовно того, чи мали місце з боку позивача дії щодо спричинення тілесних ушкоджень іншій особі та поведінка, яка передувала цим подіям.

Крім того, суд повторно зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року, яке набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено, зокрема, визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції України в Донецькій області № 639 від 02.04.2021, яким ОСОБА_1 оголошено сувору догану за вчинення аналогічного проступку.

Тобто, в даному випадку має місце подвійне притягнення відповідачем однієї і тієї ж особи (позивача) до дисциплінарної відповідальності за вчинення одного і того ж самого «проступку», що є прямим порушенням приписів Основного Закону держави в цій частині.

З огляду на наведені норми законодавства та встановлені обставини, суд зазначає, що висновки відповідача, які, серед іншого, стали підставою для притягнення позивача до подвійної дисциплінарної відповідальності, в тому числі і у вигляді звільнення зі служби, є протиправними, оскільки сформовані на підставі припущень і без наявності на час прийняття спірних наказів вироку суду, який набрав законної сили і яким позивача було б визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України.

Встановлення таких обставин є компетенцією органів досудового розслідування в межах кримінального провадження, із наступною їх юридичною оцінкою у вироку суду, тобто перебуває поза межами повноважень як відповідача так і адміністративного суду при розгляді даної справи.

Більше того, ГУНП в Донецькій області не надано жодного належного доказу на підтвердження факту набуття суспільного резонансу щодо вказаної події та її негативного впливу на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.11.2002 у справі Лавентс проти Латвії зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10.02.1995р. в справі Аллене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

При цьому, варто звернути увагу учасників справи на врахування судом обставини, що вчинення кримінального правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, що передбачена п. 10 ч. 1 ст.77 Закону № 580-VIII.

В той же час, суд наголошує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків внаслідок вчинення особою певних дій чи бездіяльності.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що будь-які факти невиконання позивачем своїх посадових обов`язків не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються наданими позивачем доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 420/5368/18.

На підставі викладеного у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено порушення інспектором відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Матвєєвим Павлом Володимировичем вимог п.7 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст.18, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 2, 5 розділу І та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції іншою особою», працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

З огляду на те, що судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено з 26.07.2021 (який є останнім днем роботи у відповідності до ч. 3 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію») зі служби в органах Національної поліції, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області з 27.07.2021, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. За цим же пунктом нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Згідно п. 9 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Як вбачається з довідки ГУНП в Донецькій області, середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача за останні два місяці, що передували місяцю звільнення (травень, червень 2021 року), тобто за 61 відпрацьований робочий день, становить 9961,25 грн., середньоденний розмір грошового забезпечення складає 326,60 грн. (а.с.117).

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня наступного після звільнення (27.07.2021) та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника (10.02.2022).

Отже, загальна тривалість вимушеного прогулу позивача склала 199 календарних днів, тобто з 27.07.2021 по 10.02.2022.

Таким чином, оскільки середньоденний заробіток позивача становить 326,60 грн., то загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 64 993, 50 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі частини 2 статті 235 КЗпП України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, на переконання суду, відповідачем не доведено правомірність прийняття спірних наказів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду в частині поновлення на посаді та виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

З огляду на вказане, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Стосовно розподілу судових витрат у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання адміністративного позову позивачем відповідно до квитанцій №13 від 03.09.2021 та №0.0..1 від 07.09.2021 сплачено судовий збір у сумі 1816,00 грн.

Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, на відповідача - Головне управління Національної поліції в Донецькій області, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 1816,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; юридична адреса: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, просп. Нахімова, 86) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; 87517, Донецька область, м. Маріуполь, просп. Нахімова, 86) № 1468 від 22.07.2021, яким до інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області Матвєєва Павла Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; 87517, Донецька область, м. Маріуполь, просп. Нахімова, 86) № 415 о/с від 26.07.2021, яким інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області Матвєєва Павла Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) звільнено зі служби в поліції з 26.07.2021.

Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 27 липня 2021 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; 87517, Донецька область, м. Маріуполь, просп. Нахімова, 86) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 64 993 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто три) грн. 50 коп. з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; 87517, Донецька область, м. Маріуполь, просп. Нахімова, 86) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 лютого 2022 року, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 10 лютого 2022 року.

Суддя С.В. Ушенко