Справа № 380/20241/21
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому, з урахуванням ухвали про закриття провадження у справі від 23.02.2022 року, просять стягнути компенсацію за завдану їм моральну шкоду в розмірі однієї мінімальної заробітної плати для кожного з позивачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що у повідомленнях і квитанціях за новими платежами не зазначено про наявність боргу чи пені зі сплати земельного податку з фізичних осіб. Вказують, що відповідач не надіслав їм розрахунків плати за землю від 23.09.2021 року, пояснень щодо земельних ділянок, яких стосуються спірні податкові повідомлення-рішення, а також чому їм надіслано нові вимоги щодо сплати податку, який ними вже був сплачений. Стверджують, що виконали свої податкові зобов`язання щодо сплати земельного податку за 2021 рік. Вказують, що з документів податкового органу не можна встановити чи попередні повідомлення-рішення від 22.04.2021 року були скасовані. Зазначають, що упродовж 2015-2020 років відповідач не виконав постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2014 року у справі №813/6766/14 і не надав їм пояснень щодо розрахунку земельного податку за минулі роки. Посилаються на те, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення відповідачем прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, свідчать про заподіяння їм моральної шкоди. Вказують, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту.

У своїх запереченнях відповідач вказує, що у результаті проведеної звірки Львівським відділом податків і зборів з фізичних осіб станом на 01.11.2021 року встановлено, що було помилково сформовано спірні податкові повідомлення-рішення з земельного податку з фізичних осіб позивачам. Виходячи з наведеного, помилково сформовані податкові повідомлення-рішення скасовано (анульовано). Окрім того, стверджує, що позивачі не надали належних доказів щодо характеру обсягу страждань, які вони зазнали, тяжкості вимушених змін у життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я.

28.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно із підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до п.286.5 ст.286 розділу ХІІ Податкового кодексу України відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №3-1306 від 22.04.2021 року та №3-1306 від 22.04.2021 року, якими ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання (земельний податок з фізичних осіб) у розмірі 479 грн. 93 коп. та 293 грн. 37 коп. відповідно.

Вказані зобов`язання ним були сплачені, що підтверджується квитанціями №48 від 27.07.2021 року та №49 від 27.07.2021 року.

Згідно із підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до п.286.5 ст.286 розділу ХІІ Податкового кодексу України відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №3-1306 та №3-1306 від 22.04.2021 року, якими ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов`язання (земельний податок з фізичних осіб) у розмірі 475 грн. 35 коп. та 146 грн. 47 коп. відповідно.

Вказані зобов`язання нею були сплачені, що підтверджується квитанціями №46 від 27.07.2021 року та №47 від 27.07.2021 року.

Згідно із підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до п.286.5 ст.286 розділу ХІІ Податкового кодексу України відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №1-1306 від 23.09.2021 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання (земельний податок з фізичних осіб) у розмірі 450 грн. 32 коп.

Згідно із підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до п.286.5 ст.286 розділу ХІІ Податкового кодексу України відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №1-1306 від 23.09.2021 року, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов`язання (земельний податок з фізичних осіб) у розмірі 439 грн. 84 коп.

Податкові повідомлення-рішення №1-1306 від 23.09.2021 року та №1-1306 від 23.09.2021 року скасовано, у зв`язку з чим провадження щодо вимог в цій частині закрито.

Однак позивачі вважають, що у зв`язку з прийняттям згаданих податкових повідомлень-рішень їм спричинено моральну шкоду.

Змістом спірних правовідносин є стягнення з відповідача моральної шкоди у зв`язку із довготривалим і систематичним порушенням прав позивачів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як вбачається із ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV, з наступними змінами та доповненнями (далі ЦКУ), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною другою цієї норми передбачено, що способом захисту може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦКУ).

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦКУ моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Абзацом другим ч.3 ст.23 ЦКУ передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦКУ моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт (ч.2 ст.1167 ЦКУ).

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що для відшкодування моральної шкоди обов`язковою є необхідність наявності шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду у постановах від 30.01.2018 року у справі № 804/2252/14 та від 20.02.2018 року у справі №818/1394/17.

При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку позивачі не надали суду жодних пояснень в обґрунтування розрахунку суми моральної шкоди (чому виходили саме з відповідної суми коштів, що оцінювали для розрахунку тощо).

Окрім того, ними не надано жодних доказів щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких вони зазнали у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із прийняттям відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, характеру немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у їх життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи згаданих доказів та пояснень в обґрунтування розрахунку суми моральної шкоди суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог щодо стягнення із контролюючого органу моральної шкоди.

При цьому, інші твердження позивачів спростовуються викладеним.

Щодо посилань позивачів на практику Верховного Суду, зокрема, постанову у справі №750/6330/17 від 27.11.2019 року, суд звертає увагу, що відповідачем у відзиві було надано чіткі пояснення на спростування факту заподіяння їм моральної шкоди.

Окрім того, у вказаній постанові також зазначено про необхідність наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діями суб`єкта владних повноважень, що позивачами доведено не було.

Відтак, такі посилання до уваги судом не беруться.

З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням даного рішення суд зазначає, що оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, відсутні підстави для його встановлення.

Що стосується судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий не належить стягувати зі сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Я.Мартинюк