Справа № 360/5954/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

21 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5954/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 7 повних календарних років військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 7 повних календарних років військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 з 21.02.2019 по 18.11.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.11.2019 № 339 позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення. При цьому, згідно витягу з даного наказу вбачається, що відповідачем при звільненні не виплачено позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби у відповідності до частини 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХВВ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.11.2019 № 339 та військового квитка, вислуга років позивача складає 07 років 10 місяців 00 днів.

Разом з тим позивач зауважує, що відповідно до військового квитка ОСОБА_1 в період з 08.05.2014 по 12.07.2014, з 19.07.2014 по 24.09.2014, з 25.09.2014 по 04.10.2014, з 03.02.2015 по 03.02.2015, з 18.02.2015 по 10.04.2015, з 10.06.2015 по 06.11.2015, з 13.11.2015 по 23.11.2015, з 01.01.2016 по 07.01.2016, з 01.06.2016 по 10.07.2016, з 28.07.2016 по 21 09.2016, з 24.09.2016 по 08.10.2016, з 18.10.2016 по 15.06.2017, з 13.11.2017 по 30.04.2018 брав безпосередню участь в антитерористичній операції. Відповідно, вислуга років позивача у пільговому обчисленні складає 04 роки 10 місяців 18 днів.

Тобто, загальна вислуга років позивача становить 12 років 08 місяців 18 днів та ОСОБА_1 на момент звільнення набув право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ.

Враховуючи викладене, на думку позивача, відповідачем при виключенні ОСОБА_1 зі списків особового складу частини, протиправно не було проведено усіх необхідних розрахунків щодо виплати одноразової грошової допомогу в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення станом на день звільнення за 07 повних календарних років військової служби.

Оскільки індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності та відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, на думку позивача, вона повинна включатися і до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, про що 10.12.2021 надав відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне (а.с. 27-29).

Питання виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні врегульоване нормами статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) та розділом XXXVIII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (далі - Інструкція № 260).

За правилами частини другої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Так, у пункті 1.1 Інструкції № 260 зазначено, що ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Пунктом 38.1 Інструкції № 260 передбачено, що у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцемжінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення) (пункт 38.1 Інструкції № 260).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 339 від 18.11.2019, позивач проходив військову службу у період з 12.10.2011 по 03.08.2017, з 30.10.2017 по 18.11.2019. Календарна вислуга років у Збройних Силах України становить 7 років 10 місяців.

З огляду на викладене, на думку відповідача, позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 25.10.2021 позовну заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху (а.с.13-14).

Ухвалою суду від 12.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників прави (у письмовому провадженні) (а.с.20-22).

Ухвалою суду від 22.12.2021 розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі, витребувано від Рубіжансько-Кремінського ОМВК Луганської області довідку про проходження служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 та довідку з наведеним детальним розрахунком календарної та пільгової (без урахування календарної) вислуги років ОСОБА_1 (а.с 48).

Ухвалою суду від 16.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.67-68).

У судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

У відповідності до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_3 , що підтверджується копією паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я позивача та посвідчення (а.с.6-8).

Згідно довідки військової частин НОМЕР_1 від 10.12.2021 № 1/1025 вбачається, що молодший сержант ОСОБА_1 перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 21.02.2019, наказ командира частини НОМЕР_1 Наказ ком. А0536 № 53 від 2102.2019 по 18.11.2019; наказ командира частини НОМЕР_1 Наказ ком. А0536 № 339 від 18.11.2019 (а.с.30).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.02.2019 № 53, молодший сержант ОСОБА_1 , який прибув з Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату до пункту постійної дислокації та на підставі наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 28.01.2019 № 4-РС призначений на посаду водія автомобільного відділення взводу забезпечення і самоходно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи (1914) ВОС-837037А, вважається таким, що з 21.02.2019 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. При цьому, згідно даного наказу вислуга років позивача на момент зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 станом на 21.02.2019 в календарному обчисленні становить 07 років 01 місяць 14 днів, в пільговому обчисленні - 05 років 10 місяців 18 днів, вислуга років для обчислення надбавки за вислугу років 13 років 00 місяців 30 днів (а.с.41 зворотній бік).

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.11.2019 № 339 молодший сержант ОСОБА_1 , командир самохідно-артилерійського відділення 1 самохідно-артилерійського взводу 3 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 311-РС від 18.11.2019 відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за сімейними обставинами), вважається таким, що справи та посаду здав та направлений для зарахування на військовий облік до Рубіжансько-Кремінського ОМВК Луганської області. Виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 18.11.2019. Вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 7 років 10 місяців (а.с.№0.

Заявою від 20.04.2021 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 щодо, зокрема виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за 7 календарних років, зазначаючи при цьому, що загальна вислуга років складає 13 років 4 місяці 22 дні (а.с.40).

Відповідь на вказану заяву відповідачем позиву не надано, що не спростовано військовою частиною НОМЕР_1 .

Згідно відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач заперечує право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення з підстав відсутності у ОСОБА_1 необхідної календарної вислуги років, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги, відзив та пояснення учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 15 Закону № 2011-XII врегульовані питання щодо пенсійного забезпечення і допомоги.

Так, відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, вказана норма Закону не передбачає будь-яких обмежень щодо обчислення такої вислуги лише в календарних роках, а передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення за наявності вислуги 10 років і більше.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями частини четвертої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Абзацом першим пункту 242 Положення № 1153/2008 передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абзац третій пункту 242 Положення № 1153/2008).

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавку за вислугу років;

підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний;

надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання;

доплати за науковий ступінь та за вчене звання;

премію;

морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування;

одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби;

інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 7 розділу І Порядку № 260 серед іншого визначено, що розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 8 розділу І Порядку № 260 серед іншого закріплено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Згідно з пунктом 1 розділу ХХХІ Порядку № 260 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту.

З системного аналізу вищевикладеного слідує, що грошове забезпечення позивача, у тому числі й одноразові додаткові види грошового забезпечення (грошова компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, грошова компенсація за речове майно, матеріальна допомога, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби), мало бути виплачено позивачу у день виключення його зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Розділом XXXII Порядку № 260 врегульовані питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Так, пунктом 2 розділу XXXII Порядку № 260 визначено, що у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Пунктом 3 розділу XXXII Порядку № 260 встановлено, що особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, та мають вислугу десять календарних років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 розділу XXXII Порядку № 260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що вказані норми права встановлюють певні умови, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно з пунктом 8 розділу XXXII Порядку № 260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (зі змінами).

Абзацами першим-четвертим пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі Постанова № 393) установлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги (абзаци п`ятий, сьомий пункту 10 Постанови № 393).

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац восьмий пункту 10 Постанови № 393).

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів та статті 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Верховний Суд у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17 (№ рішення в ЄДРСР 73359546) та від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17 (№ рішення в ЄДРСР 93080938) зробив висновок, що поняття календарна вислуга років застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей є наявність вислуги 10 років і більше. Таким чином, в частині другій статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Як вбачається з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.02.2019 № 53, молодший сержант ОСОБА_1 , звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 311-РС від 18.11.2019 відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за сімейними обставинами). З 18.11.2019 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 7 років 10 місяців.

Ухвалою суду від 22.12.2021 було витребувано від Рубіжансько-Кремінського ОМВК Луганської області довідку про проходження служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 та довідку з наведеним детальним розрахунком календарної та пільгової (без урахування календарної) вислуги років ОСОБА_1 .

Довідкою від 06.01.2022 вих.№ СД/1/2 Сєвєродонецького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтверджено, що молодший сержант ОСОБА_1 проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (у тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебуванні в партизанських загонах і з`єднаннях) з 21.02.2019 по 18.11.2021 (а.с.60). Одночасно, довідку з наведеним детальним розрахунком календарної та пільгової (без урахування календарної) вислуги років ОСОБА_1 суду на виконання вимог ухвали суду не надано.

Разом з тим, з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.02.2019 № 53 вбачається, що молодший сержант ОСОБА_1 , який прибув з Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату до пункту постійної дислокації та на підставі наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 28.01.2019 № 4-РС призначений на посаду водія автомобільного відділення взводу забезпечення і самоходно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи (1914) ВОС-837037А, вважається таким, що з 21.02.2019 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Згідно даного наказу вислуга років позивача на момент зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 станом на 21.02.2019 в календарному обчисленні становить 07 років 01 місяць 14 днів, в пільговому обчисленні - 05 років 10 місяців 18 днів, вислуга років для обчислення надбавки за вислугу років 13 років 00 місяців 30 днів (а.с.41 зворотній бік).

Таким чином, на момент зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 станом на 21.02.2019, вислуга років позивача в календарному обчисленні становила: 07 років 01 місяць 14 днів в календарному обчисленні, 05 років 10 місяців 18 днів - в пільговому обчисленні , вислуга років для обчислення надбавки за вислугу років 13 років 00 місяців 30 днів.

Отже, на момент звільнення з військової служби станом на 18.11.2019, загальна вислуга років позивача складала більше 10 років, у зв`язку із чим ОСОБА_1 при звільненні з військової служби набув право на отримання одноразової грошової допомоги.

Щодо визначеного позивачем розміру одноразової грошової допомоги при звільнені у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, суд зазначає, що ОСОБА_1 звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 311-РС від 18.11.2019 відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за сімейними обставинами).

У відповідності до частини другої статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У відповідності до вимог частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного, у спірних правовідносинах належним, достатнім та необхідним (ефективним) способом захисту порушеного права позивача суд вважає визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, встановленої частиною другою статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановлену частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу з урахуванням індексації, суд зауважує, що спірним у даній справі є право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні. Оскільки відповідачем при звільненні позивача не було нараховано та виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 2 статті 15 Закону № 2011-XII, тому наразі відсутні підстави вважати, що відповідачем порушені права позивача щодо врахування індексації грошового забезпечення до розрахунку такої допомоги, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованим та задоволенню не підлягають, через відсутнє порушене право. Задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Що стосується заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом не вирішується питання про розподіл судових витрат, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, встановленої частиною другою статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановлену частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян