Справа № 420/25933/21
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Подільської міської ради Подільського району Одеської області (проспект Шевченка, 2, м. Подільськ, Одеська область, 66300) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Подільської міської ради Подільського району Одеської області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду клопотання його ОСОБА_1 , від 19.09.2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту с. Ліпецьке на території Подільської міської ради Подільського району Одеської області;

зобов`язати відповідача розглянути клопотання його ОСОБА_1 , від 19.09.2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом «б» частини 1 статті 121 ЗК України за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Подільської міської ради Подільського району Одеської області, :01:002:0567 40,6659 га або земельних ділянок кадастровий номер :01:002:0763 20,9804 га, чи земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0789 13,7304 га с. Ліпецьке Подільського району Одеської області та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, які будуть надані судом.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позивач зазначив, що 19.09.2021 року позивач подав до Подільської міської ради Подільського району Одеської області клопотання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України), за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Подільської міської ради Подільського району Одеської області кадастровий номер: :01:002:0567 - 40.6659 га., або земельних ділянок кадастровий номер :01:002:0763 - 20.9804 га., чи земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0789 - 13,7304 га., за межами с. Ліпецьке Подільського району Одеської області.

Листом від 01.12.2021 року №1254/1349 виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області повідомив, що клопотання від 19.09.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. у власність для ведення особистого господарства включено до проекту рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. У власність для ведення особистого селянського господарства не був підтриманий депутатами Подільської міської ради Подільського району Одеської області» та винесено на розгляд сесії 17.11.2021 року. Зазначений проект на сесії Подільської міської ради Подільського району Одеської області І скликання 17.11.2021 року, не був підтриманий депутатами Подільської міської ради.

Таким чином, позивач зазначає, що Подільська міська рада Подільського району Одеської області розглянула його клопотання на сесії, але депутати проголосували проти проекту рішення, однак Подільська міська рада не оформила голосування депутатів рішенням.

Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність та порушив його права, оскільки відповідачем не розглянуто клопотання позивача у встановленому законом порядку.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ст.59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України встановлено місячний строк розгляду клопотання особи щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.12.2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що нормами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи повинен прийматись у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Клопотання ОСОБА_1 від 19.09.2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства було винесено на розгляд сесії. Зазначений проект рішення на засідання тринадцятої сесії Подільської міської ради Подільського району Одеської області І скликання від 17.11.2021 року депутатами Подільської міської ради не був підтриманий.

В розгляді зазначеного питання позивачу відмовлено не було. В листі направленому позивачу зазначено, що питання повторно буде розглянуто на черговій сесії Подільської міської ради Подільського району Одеської області та даний лист не є відмовою в наданні земельної ділянки.

Представник відповідача зауважує, що такий документ, як лист, не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 19 КАС України, відтак не може бути предметом судового розгляду.

Також представник відповідача звертає увагу суду, що позивач в свою чергу в позові зазначав, що ним не подано іншого позову про той же самий предмет та з тих самих підстав, що не відповідає дійсності, адже шляхом перегляду та обробки відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень було виявлено, що позивач з аналогічними клопотаннями звернувся до Подільської міської ради, Ананьївської сільської ради, Окнянської сільської ради, Куяльницької сільської ради, майже одночасно. Та за результатами розгляду зазначених клопотань позивач направив адміністративні позови до суду.

До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої відповідач, помилково вважає, що такий лист не може бути предметом судового розгляду, оскільки вказує на невиконання вимог зазначеного ним з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Представник позивача зазначає, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення Подільської міської ради Подільського району Одеської області.

В межах цього адміністративного спору позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа. Відсутність належним чином оформленого рішення Подільської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі рішення, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 19.09.2021 року звернувся до Подільської міської ради Подільського району Одеської області з клопотаннями про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом «б» частини 1 статті 121 ЗК України за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Подільської міської ради Подільського району Одеської області, :01:002:0567 40,6659 га або земельних ділянок кадастровий номер :01:002:0763 20,9804 га, чи земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0789 13,7304 га с. Ліпецьке Подільського району Одеської області.

До клопотання додані копія паспорта, посвідчення учасника бойових дій, ідентифікаційного номеру, графічні матеріали із позначенням місця її розташування.

29.11.2021 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням, у якому, керуючись Законом України «Про доступ до публічної інформації», просив надати відомості про результати розгляду його клопотання, на яке Подільська міська рада Подільського району Одеської області листом від 01.12.2021 року повідомила, що клопотання від 19.09.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого господарства включено до проекту рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. у власність для ведення особистого селянського господарства не був підтриманий депутатами Подільської міської ради Подільського району Одеської області» та винесено на розгляд сесії 17.11.2021 року. Зазначений проект на сесії Подільської міської ради Подільського району Одеської області І скликання 17.11.2021 року, не був підтриманий депутатами Подільської міської ради.

Також Подільська міська рада Подільського району Одеської області додатково проінформувала, що зазначене питання повторно буде розглянуто на черговій сесії Подільської міської ради Подільського району Одеської області. Також звернуто увагу, що зазначений лист не є відмовою в наданні земельної ділянки.

Дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Стаття 144 Конституції України: органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 122 Земельного кодексу повноваженнями щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб надані сільським, селищним, міським радам.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Статтею 26 визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення зокрема особистого селянського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених норм ЗК України свідчить про те, що законодавством встановлено, що відповідач у місячний строк дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Судом достовірно встановлено, що клопотання позивача у встановлений спосіб розглянуто не було.

При цьому відповідач у відзиві визнав, що розгляд клопотань позивача відноситься до його компетенції. Проте не спростував твердження позивача про порушення його прав щодо не розгляду клопотань у встановлений законодавством спосіб.

Також суд не бере до уваги доводи відповідача, що позивач з аналогічними клопотаннями звернувся до Подільської міської ради, Ананьївської сільської ради, Окнянської сільської ради, Куяльницької сільської ради, майже одночасно. Та за результатами розгляду зазначених клопотань позивач направив адміністративні позови до суду. Адже позивачем надано власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. При цьому, відповідачем не надано до суду доказів щодо підтвердження подання позивачем іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду клопотання від 19.09.2021 року підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду клопотання позивача від 19.09.2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Подільської міської ради Подільського району Одеської області за межами населеного пункту с. Ліпецьке Подільського району Одеської області, оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у частині 7 статті 118 ЗК України, у визначений законом строк.

Таким чином, суд не бере до уваги доводи відповідача що лист не може бути предметом судового розгляду, з огляду на те, що предметом розгляду цієї справи є протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у частині 7 статті 118 ЗК України, у визначений законом строк, що передбачено п. 4, ч. 1 ст. 5 КАС України як окремий спосіб судового захисту.

Крім того, суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання відповідача розглянути клопотання від 19.09.2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, які будуть надані судом підлягає частковому задоволенню, а саме розглянути по суті клопотання позивача у встановлений законодавством спосіб.

При цьому суд виходить з того, що вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

У зв`язку з викладеним, вимога щодо зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, які будуть надані судом не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не вирішував по суті клопотання позивача у встановлений законодавством спосіб.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності з п.1 ч. 3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У той же час відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи представником надані копія договору про надання професійної правничої допомоги, Додаток-1 до договору про надання професійної правничої допомоги попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести, акт виконаних робіт на суму 3000 грн.

Представником відповідача подано клопотання про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу, в обґрунтування якого зазначив, що адвокат Опалько О.М. також здiйснював представництво у судах iнших громадян у справах з тотожним та подібним предметом спору. Враховуючи факти подання адвокатом тотожних та подібних позов, його робота у такому випадку зводилась до заміни по тексту шаблону позовної заяви виключно інформації про особу позивача. Таким чином, підготовлені представником позивача процесуальні документи не потребують значних затрат часу для їх складення, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, витрачений адвокатом час є неспівмірним з витратами на правничу допомогу.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послу.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Суд вважає необґрунтованим розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки витрати на зібрання доказів, вивчення судової практики і складання позовної заяви у сумі 1500,00 грн не є обґрунтованими у контексті дослідження обсягу таких послуг із урахуванням складності справи.

Дана адміністративна справи є типовою справою незначної складності. З матеріалів адміністративної справи вбачається, що справа є незначної складності, розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, адвокат не брав участь в судових засіданнях, всі документи надсилалися електронною поштою. Вказане свідчить про те, що заявлені до відшкодування витрати на правову (правничу) допомогу є неспівмірним із обсягом наданих адвокатом послуг позивачу та ціною позову.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору.

У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

На підставі вищезазначеного, враховуючи часткове задоволення по суті спору позовних вимог позивача, а також надані представником позивача докази на підтвердження здійснення відповідних витрат, суд вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 1 000 грн, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Подільської міської ради Подільського району Одеської області (проспект Шевченка, 2, м. Подільськ, Одеська область, 66300, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 19.09.2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Подільської міської ради Подільського району Одеської області за межами населеного пункту с. Ліпецьке Подільського району Одеської області.

Зобов`язати Подільську міську раду Подільського району Одеської області розглянути по суті та прийняти рішення у встановлений законодавством спосіб клопотання ОСОБА_1 від 19.09.2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Подільської міської ради Подільського району Одеської області за межами населеного пункту с. Ліпецьке Подільського району Одеської області.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Подільської міської ради Подільського району Одеської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса