Справа № 420/11186/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення коштів за невчасне виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності щодо негайного виконання рішення, стягнення коштів.

05.07.2021 року ухвалою суду у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність дій щодо негайного виконання рішення, стягнення коштів відмовлено.

07.10.2021 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 5 липня 2021 року скасовано. Справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

07.12.2021 року вказана справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

13.12.2021 року ухвалою суду адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Позивачем, на виконання ухвали суду, усунено недоліки позовної заяви та надано уточнену позовну заяву, в якій позивач просить: стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі середнього заробітку за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у адміністративній справі №420/4649/20 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Одеської області, тобто за період з 22 грудня 2020 року по 18 лютого 2021 року включно, у сумі 67240,00 грн. (шістдесят сім тисяч двісті сорок гривень 00 копійок (без урахування обов`язкових відрахувань).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 28.12.2020 року звернулась до Одеської обласної прокуратури із заявою про виконання рішення суду по справі № 420/4649/20 у добровільному порядку. Відповідачем виконання даного рішення в частині поновлено на посаді виконано 19.02.2021 року наказом керівника Одеської обласної прокуратури № 294к про поновлення на посаді начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Одеської області з 30 квітня 2020 року. Одеською обласною прокуратурою залишок належних до стягнення за рішенням судів 1-ї та 2-ї інстанції грошових коштів у сумі (264040,00 грн. - без врахування податків і зборів) добровільно сплачено у червні 2021 року. Позивач вважає, що затримка виконання вказаного рішення суду передбачає стягнення з Одеської обласної прокуратури на користь позивача грошових коштів у розмірі середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення.

21.12.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

25.01.2022 року від Одеської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року виконано шляхом видання наказу від 19.02.2021 № 294к після отримання та опрацювання як засвідченої копії цього рішення, та і постанови старшого державного виконавця Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 09.02.2021, яка надійшла до Одеської обласної прокуратури 16.02.2021. При цьому, право позивача претендувати на стягнення середнього заробітку за затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі матеріальний закон пов`язує виключно із виданням роботодавцем відповідного наказу, фактичним допуском незаконно звільненого до роботи. На переконання відповідача перешкод для поновлення позивача Одеською обласною прокуратурою не створювалося, через що вини у невиданні наказу про поновлення на посаді ОСОБА_1 немає. Відпоідач зазначає, що судове рішення 21.12.2020 ухвалено у письмовому провадженні без виклику сторін, повний текст надійшов до обласної прокуратури лише 22.01.2021, що спростовує доводи позову про наявність підстав стягнення середнього заробітку за невиконання судового рішення з 22.12.2020.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо наведених відповідачем доводів та зазначає, що наведене відповідачем у відзиві не спростовує фактичного порушення відповідачем прав позивача та обставин протиправності дій відповідача наведених у позові.

Розлянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , у період з 23.01.1995 року по 30.04.2020 року працювала в органах прокуратури, серед яких з 03.02.2002 року - на адміністративних посадах старшого помічника прокурора Одеської області з міжнародно-правових доручень, начальника відділу міжнародно-правового співробітництва прокуратури Одеської області, начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Одеської області.

29.04.2020 року наказом прокуратури Одеської області № 768-к від 29.04.2020 року, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Одеської області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 квітня 2020 року. Підставою прийняття наказу є рішення №91 від 02.04.2020 року кадрової комісії №1ж.

Позивачем оскаржено наказ прокуратури Одеської області № 768-к від 29.04.2020 року про звільнення до Одеського окружного адміністративного суду та розглянуто позовну заяву в межах справи № 420/4649/20.

21.12.2020 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/4649/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Одеської Обласної прокуратури про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення №91 від 02.04.2020 року, наказу №768к від 29.04.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії прокуратури Одеської області (нині Одеської обласної прокуратури) щодо незаконного звільнення з органів прокуратури та посади начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Одеської області ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Одеської області №768к від 29.04.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 30 квітня 2020 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Одеської області з 30 квітня 2020 року. Стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2020 року по 21 грудня 2020 року в сумі 259 400 грн. (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок) (без урахування обов`язкових відрахувань). В іншій частині позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 33620 грн. (тридцять три тисячі шістсот двадцять гривень 00 копійок) (без урахування обов`язкових відрахувань).

02.06.2021 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року змінено: у абзаці п`ятому резолютивної частини замість: « 259400 грн (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок )» вказати: « 264040 грн. (двісті шістдесят чотири тисячі сорок гривень 00 копійок )». В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

19.02.2021 року Одеською обласною прокуратурою прийнято Наказ № 294к, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Одеської області з 30 квітня 2020 року (а.с.64 том 1).

Позивач вважає, що відповідач, внаслідок затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі в органах прокуратури, має сплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення за період з 22.12.2020 року по 18.02.2021 року включно в сумі 67240,00 грн (без урахування обов`язкових відрахувань).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступних положень законодавства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 129 Конституції України проголошено однією із основних засад судочинства обов`язковість рішень суду.

Статтею 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами 1 та 7 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Приписами ст. 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Добровільне виконання рішення суду боржником це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

У постанові від 12.06.2019 у справі № 826/18436/16 Верховний Суд зазначив, що наведений обов`язок виплатити поновленій на посаді особі середнього заробітку за час вимушеного прогулу не залежить від обставин та причин невиконання судового рішення про поновлення такої особи на посаді.

Отже, період затримки необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі.

Суд зазначає, що Одеським окружним адміністративним судом рішення у справі № 420/4649/20 прийнято 21.12.2020 року.

02.06.2021 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року змінено в частині розміру суми що підлягає стягненню.

Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді виконано відповідачем 19.02.2021 року шляхом прийняття Одеською обласною прокуратурою Наказу № 294к, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Одеської області з 30 квітня 2020 року (а.с.64 том 1).

Тобто, фактично, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року по справі № 420/4649/20 виконано лише 19.02.2021 року, відтак, у позивача наявне право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідно до ст. 236 КЗпП України з 22.12.2020 року по 19.02.2021 року.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 08.11.2019 року у справі № 813/5952/15 і в постанові від 30.01.2019 року у справі № 808/1271/18.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема, абзацу 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За приписами пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В прохальній частині позову позивач просить стягнути з Одеської обласної прокуратури суму грошових коштів у розмірі середнього заробітку за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду в сумі 67240,00 грн.

Відповідно до даних зазначених у довідці прокуратури Одеської області від 19.05.2020 року № 82, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 , за останні два місяця роботи перед звільненням складає 33620 грн, а середньоденна заробітна плата становить 1640 грн.

Кількість робочих днів у періоді з 22.12.2020 року по 19.02.2021 року становить 40 робочих днів (грудень 2020 року 7 робочих днів; січень 19 робочих днів; лютий 14 робочих днів).

Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі становить 65600,00 грн (1640,20 х 40).

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 суми грошових коштів у розмірі середнього заробітку за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у адміністративній справі №420/4649/20 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Одеської області, за період з 22.12.2020 року по 18.02.2021 року в сумі 65600,00 грн (шістдесят п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок) (без урахування обов`язкових відрахувань).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги за даним позовом є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до вимог частини першої ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а понесені позивачем судові витрати в частині сплати судового збору підлягають стягненню в повній мірі.

Керуючись статтями 9, 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської Обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ) про стягнення коштів за невчасне виконання рішення задовольнити.

Стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі середнього заробітку за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року по адміністративній справі №420/4649/20 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Одеської області за період з 22.12.2020 року по 18.02.2021 року включно, у сумі 65600,00 гривень (шістдесят п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок) (без урахування обов`язкових відрахувань).

Стягнути з Одеської обласної прокуратури за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

У задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.