Справа № 640/31194/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про самовідвід судді

23 лютого 2022 року Київ № 640/31194/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши заяву про самовідвід в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку,

в с т а н о в и в:

до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Громадської ради доброчесності, в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати висновок про невідповідність судді Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберди В.І. критеріям доброчесності та професійної етики, затвердженого відповідачем15.12.2020.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2021 адміністративну справу № 640/31194/21 передано до Київського окружного адміністративного суду на підставі частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2022 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2021 скасовано та визначено підсудність адміністративної справи № 640/31194/21 за Київським окружним адміністративним судом.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2022 цю справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В.

23.02.2022 суддею Шевченко А.В. подано заяву про самовідвід. В обґрунтування заяви зазначено, що суддею Шевченко А.В. оскаржувався, зокрема, висновок Громадської ради доброчесності в Окружному адміністративному суді міста Києва та за результатами розгляду справи № 640/13108/19 судом ухвалено рішення від 30.11.2020 про часткове задоволення позову. Як убачається з матеріалів справи № 640/31194/21, відповідачем у цій справі є Громадська рада доброчесності.

За наведених обставин суддя Шевченко А.В. уважає, що вона не може брати участь у розгляді цієї справи, оскільки вказані обставини в подальшому можуть призвести до ускладнення розгляду справи та вирішення спору по суті, так як з боку учасників справи може виникнути сумнів у її неупередженості та об`єктивності.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Частиною першою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Станом на 23.02.2022 провадження у справі судом не відкривалось.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в цій справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 09.11.2006 по справі «Білуха проти України» («Belukha v. Ukraine», заява № 33949/02) ЄСПЛ з посиланням на свою усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50).

Крім того, Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006, схвалені резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23 передбачають, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Застосування принципу об`єктивності судді пункти 2.1 та 2.5 зазначених Бангалорських принципів поведінки суддів передбачають, що при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. А також те, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає.

За внутрішнім переконанням суду, зазначені у заяві про самовідвід обставини перешкоджають безсторонньому розгляду і вирішенню цієї справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, діючи як суд в цій справі суддя є вільний від будь-яких схильностей та упередженості.

Однак, такі обставини є такими, що у стороннього спостерігача могла б викликати сумніви в об`єктивності судді, а також створюють перешкоди у забезпеченні суддею у цій справі достатніх гарантій для усунення сумнівів щодо своєї неупередженості, у разі їх виникнення.

Як наслідок, судом установлено наявність обставин, які у стороннього спостерігача могли б викликати сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

У той же час, реалізація принципу верховенства права, передбаченого статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Під час розгляду заяви про самовідвід суд бере до уваги, що головуючим суддею Шевченко А.В. в Окружному адміністративному суді міста Києва оскаржувався, зокрема, висновок Громадської ради доброчесності та за результатами розгляду справи № 640/13108/19 судом ухвалено рішення від 30.11.2020 про часткове задоволення позову.

Як убачається з матеріалів справи № 640/31194/21, відповідачем у цій справі є Громадська рада доброчесності.

Таким чином, будь-яке рішення у цій справі, прийняте судом, до складу якого входить суддя Шевченко А.В., може викликати сумнів в її безсторонності, необ`єктивності або неупередженості.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про наявність обставин, за яких суддя Шевченко А.В. не може брати участі в розгляді цієї адміністративної справи, а тому, її заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 41, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

заяву судді Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В. про самовідвід задовольнити.

Матеріали адміністративної справи № 640/31194/21 за позовом ОСОБА_1 до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку - передати до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду у відповідності до вимог частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали суду надіслати (видати) учасникам справи (їхнім представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Шевченко А.В.