Справа № 400/515/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
21 лютого 2022 р. № 400/515/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю за виконанням окремої ухвали, постановленої в адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
09.02.2022 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (далі - позивач) від 08.02.2022, подана в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) щодо виконання окремої ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 у справі № 400/515/20 та установлення судового контролю за виконанням окремої ухвали від 30.04.2021 у справі № 400/515/20.

В обгрунтування заяви позивач посилається на те, що відповідач не виконав окрему ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 у справі № 400/515/20.

Оскільки Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає обов`язкового розгляду відповідної заяви з викликом сторін, суд розглянув заяву позивача в порядку письмового провадження.

Постановляючи цю ухвалу, суд виходить з такого.

Рішенням від 13.04.2020 у справі № 400/515/20 Миколаївський окружний адміністративний суд частково задовольнив позов позивача до відповідача, а саме: визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації щорічної основної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 календарних днів та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 03.10.2019; зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію щорічної основної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 календарних днів та грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 03.10.2019; зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплат належних сум з 04.10.2019 по день фактичного розрахунку; у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення набрало законної сили 16.09.2020.

На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі № 400/515/20 у частині нарахування і виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідач нарахував позивачу 121 426,06 грн., з яких виплатив 65 168,58 грн.

За результатами розгляду заяви позивача, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 30.04.2021 постановив окрему ухвалу у справі № 400/515/20, установивши порушення відповідачем норм статті 117 Кодексу законів про працю України та пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, під час здійснення відповідачем розрахунку середнього заробітку позивача на виконання рішення суду від 13.04.2020 у справі № 400/515/20, що полягає у його проведенні виходячи з робочих днів за період з 04.10.2019 по 10.12.2020, а не календарних.

Як вказав суд в окремій ухвалі, відповідачу належало здійснити перерахунок суми середнього заробітку позивача за період з 04.10.2019 по 10.12.2020 виходячи з 434 календарних днів у цьому періоді та середньоденного грошового забезпечення у 408,84 грн. та виплатити позивачу обчислену суму за винятком раніше виплаченої суми середнього заробітку та сум обов`язкових відрахувань на підставі закону чи інших рішень судів, що набрали законної сили.

Окрема ухвала від 30.04.2021 була оскаржена відповідачем в апеляційному порядку. За результатами апеляційного перегляду П`ятий апеляційний суд постановою від 15.09.2021 залишив апеляційну скаргу без задоволення, а окрему ухвалу - без змін.

Позивач у заяві від 08.02.2022 не заявив інших вимог, крім установлення судового контролю за виконанням окремої ухвали від 30.04.2021.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає механізми здійснення контролю за виконанням судового рішення, зазначені у статтях 287, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частинами першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частинами першою, шостою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Стаття 249 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає постановлення окремої ухвали.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

У березні 2021 року позивач скористався своїм правом, наданим статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, звернувшися до суду із відповідною заявою, за результатами розгляду якої суд 30.04.2021 постановив окрему ухвалу.

Суд вказує, що постановлення окремої ухвали є формою судового контролю за виконанням рішення суду, яким спір між сторонами вирішено по суті.

Окрема ухвала є формою реагування суду на виявлені порушення вимог законодавства та інструментом для їх усунення шляхом надання відповідних вказівок особі/особам, до компетенції та/або обов`язку яких відноситься усунення виявлених порушень.

Окремою ухвалою суду встановлюються строки та порядок її виконання, законодавчо закріплено її обов`язковість до виконання та відповідальність за невиконання чи неналежне виконання, а тому окрема ухвала не потребує додаткових інструментів примусу до виконання.

Установлення судового контролю за виконанням окремої ухвали, постановленої в порядку судового контролю за виконанням рішення суду, не передбачене Кодексом адміністративного судочинства України та суперечить сутності окремої ухвали.

Зміст статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що судовий контроль установлюється за виконанням судового рішення, до видів якого, відповідно до статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України, належать рішення, ухвали та постанови. Окремі ухвали у цьому переліку відсутні.

Отже, суд не має підстав задовольняти вимоги позивача про установлення судового контролю в порядку статті 382 Кодексу адміністративіного судочинства України за виконанням окремої ухвали від 30.04.2021 у справі № 400/515/20.

Керуючись статтями 248, 249, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви позивача від 08.02.2022 про установлення судового контролю за виконанням окремої ухвали від 30.04.2021 у справі № 400/515/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Суддя В.В. Птичкіна