Справа № 420/19419/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмiрi 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рiк служби встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей; зобов`язати Південне Одеське територіального управління Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка передбачена ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рiк служби із розрахунку місячного грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 як військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням строку контракту за наявності вислуги років 21 рік 04 місяця 24 дня, що перевищує 10 років, він має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону У 2011-XII. Розмір такої допомоги визначається у вигляді 50 % місячного грошового забезпечення за кожні вісім повних календарних років його служби (8 років). Отже, відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу грошову допомогу при звільненні.

Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року витребувано від Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) належним чином засвідчену копію Наказу начальника Південного Одеського територіального управління №241 від 30.10.2018 р. Зупинено провадження по справі №420/19419/21 - до отримання витребуваних судом письмових доказів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 року поновлено провадження у справі №420/19419/21 за позовом ОСОБА_1 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до приписів ст.237 КАС України.

Відповідачем Південним Одеським територіальним управлінням Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) надано до суду відзив (вхід. №ЕП/32988/21) та наголошено на безпідставність позовних вимог, з огляду на те, що до вислуги років, що включається до 10 річного терміну перебування військовослужбовця на військовій службі, враховуються лише періоди служби в календарному обчисленні, а тому позовні вимоги є безпідставними, та задоволенню не підлягають.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з наказу Начальника Південного територіального управління Національної гвардії України «По особовому складу» від 12.10.2018 року №55од відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби в Національній гвардії України у запас: за підпунктом «а» пункту другого частини п`ятої (у зв`язку із закінченням контракту) старшину ОСОБА_1 (Г-012087), старого інструктора (з водіння) групи легкових автомобілів групи спеціального призначення (бойового та матеріально-технічного забезпечення) окремого загону спеціального призначення Південного територіального управління.

Вислуга років станом на 01.10.2018 року становить:

у календарному обчисленні 07 років 11 місяців 26 днів;

у пільговому обчисленні 13 років 04 місяців 16 днів.

Наказом Начальника Південного територіального управління Національної гвардії України «По стройовій частині» від 30.10.2018 року №242 виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення: старшину ОСОБА_1 (Г-0 І 2087), старшого інструктора (з водіння) групи легкових автомобілів групи спеціального призначення (бойового та матеріально-технічного забезпечення.) окремого загону спеціального призначення Південного територіального управління Національної гвардії України, звільненого відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом начальника Південного територіального управління Національної гвардії України від 12.10.2018 № 55 о/с у запас Збройних Сил України (у зв`язку із закінченням строку контракту), 30 жовтня 2018 року та направити на військовий облік до Київського РВК м. Одеси. Виплачено премію згідно з наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 15.03.2018 № 200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» в повному обсязі за період з 01 по 30 жовтня 2018 року.

Згідно вказаного Наказу ОСОБА_2 щорічну основну відпустку за 2018 рік використав пропорційно прослуженому часу, що прослужив у 2018 році. Матеріальну допомогу для оздоровлення отримав, допомогу для вирішення соціально-побутових питань не отримав.

Вислуга років на військовій службі станом на 30.10.2018 року складає:

- у календарному обчисленні - 08 років 00 місяців 25 днів;

- у пільговому обчисленні - 13 років 05 місяців 29 днів.

01.10.2021 року (вих. №3/11-2841) Південним територіальним управлінням Національної гвардії України на відповідне звернення ОСОБА_2 за вхідним П-90 від 22.09.2021 щодо нарахування та виплати одноразової допомоги при звільненні повідомлено, що у відповідності пунктів 1 і 2 розділу XXXII наказу Міністерства внутрішніх справ України № 200 від 15.03.2018 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що звільняються зі служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах, визначених статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», де в свою чергу зазначено про те, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту і т.д. Про зарахування до вислуги років часу на пільгових умовах зазначено в пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, що свідчить про правильне застосування норм чинного законодавства при здійсненні розрахунків з Вами при звільненні на підставі наказу начальника Південного Одеського територіального управління № 241 від 30.10.2018.

Вищеозначена позиція суб`єкта владних повноважень послугувала підставою для звернення ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, є обґрунтованими, отже підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Отже, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII.

Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

За приписами частини другої цієї ж статті до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 15 цього Закону передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до усталеної позиції Верховного Суду правова норма частини другої статті 15 Законі №2011-XII не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги. Поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби».

Також Верховним Судом неодноразово наголошено, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є наявність «вислуги 10 років і більше».

Правова позиція щодо застосування приписів частини другої статті 15 Закону №2011-XII неодноразово викладалася у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17, від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17, від 21 квітня 2021 року № 380/2427/20 та ін.

Зокрема, судом встановлено, що на момент звільнення вислуга років позивача на військовій службі станом на 30.10.2018 року складає: у календарному обчисленні - 08 років 00 місяців 25 днів; у пільговому обчисленні - 13 років 05 місяців 29 днів.

Отже, суд констатує, що відповідно до правил частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач як такий що має вислугу більше 10 років набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 , та відповідно наявності підстав для їх задоволення, шляхом визнання протиправною бездіяльності Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмiрi 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рiк служби встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей; зобов`язання Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка передбачена ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рiк служби із розрахунку місячного грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, є правомірними, отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмiрi 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рiк служби встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

3. Зобов`язати Південне Одеське територіального управління Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка передбачена ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рiк служби із розрахунку місячного грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 22.02.2022 р., з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у черговій щорічній відпустці у період з 17.01.2022 р. по 02.02.2022 р., включно, та додаткових відпустках: 04.02.2022 р.; 09.02.2022р. - 11.02.2022 р.

Суддя Харченко Ю.В.