Справа № 260/1807/21
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2022 року м. Ужгород№ 260/1807/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у судовому засіданні:

позивач - ОСОБА_1 ;

представника відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити дії, а саме:

1. Визнати протиправними і незаконними дії службових осіб МВС України з приводу не належного розгляду звернення позивача від 10 лютого 2021 року, порушення термінів його розгляду, неналежного розгляду скарги позивача від 09 квітня 2021 року, не вжиття заходів до скасування наказу УМВС в Закарпатській області за № 257 о/с від 06.11.2015 року виданого із порушеннями встановлених правил, не відновлення порушених прав позивача шляхом поновлення на службі, не вжиття заходів до притягнення винних до передбаченої законом юридичної відповідальності;

2. Зобов`язати відповідача - МВС України (код ЄДРПОУ - 00032684) у відповідності до вимог ст. 40 Конституції України, вимог ст. 19 Закону України "Про звернення громадян", п. 4.4 "Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі МВС України" затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 року за № 1177 скасувати наказ УМВС України в Закарпатській області за № 257о/с від 06.11.2015 року виданого із порушеннями встановлених правил, поновити позивача на службі в УМВС України в Закарпатській області на раніше займаній посаді, вжити заходів до притягнення винних осіб до передбаченої юридичної відповідальності.

3. справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження;

4. стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань МВС України судовий збір у сумі 908.00 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що МВС України та Департамент персоналу МВС України допустили безпідставне порушення вимог ст. 40 Конституції України згідно якої усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових цих осіб, що зобов`язані розглядати звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений строк.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року продовжено строк відповідачу МВС України для подання відзиву на позовну заяву на 15 днів, з моменту отримання ухвали.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року суд перейшов до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Разом з тим, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року продовжено процесуальний строк відповідачу для подання відзиву.

18 серпня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує на те, що МВС 24 лютого 2021 року було зареєстровано звернення позивача від 10 лютого 2021 року. За результатами опрацювання звернення було підготовлено та направлено на адресу позивача лист - відповідь від 12.03.2021 року. в подальшому на адресу МВС було надіслано позивачем скаргу від 09.04.2021 року, яку було зареєстровано 21 квітня 2021 року. За результатами розгляду скарги в МВС було підготовлено та надіслано відповідь від 27 квітня 2021 року. Зазначає, що МВС не порушувало термінів розгляду вищевказаних заяв позивача відповідно до вимог законодавства.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримув в повному обсязі та просив суд позов задоволити, з мотивів наведених у позовній заяві.

Будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Заслухавши думку позивача, розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що позивач - ОСОБА_1 10 лютого 2021 року звернувся до відповідача із заявою про скасування наказу за №257 о/с від 06.11.2015 року.

Вказана заява направлена на адресу МВС України поштовим відправленням з повідомленням про вручення: 564 та отримана відповідачем МВС України 17 лютого 2021 року.

09 квітня 2021 року, позивач на ім`я Міністра МВС України також направив скаргу про скасування наказу та поновлення його порушених прав (а.с. 18-19), що підтверджується також поштовим відправленням №468 (а.с. 19, на звроті).

Згідно вказаного трек-коду Укрпошти МВС України вказану скаргу отримало 14 квітня 2021 року.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідь на заяву позивачу від 10 лютого 2021 року надана Департаментом персоналу МВС України згідно листа №9878/22-2021 від 12 березня 2021 року (а.с. 21), а відповідь на скаргу від 09 квітня 2021 року надана позивачу листом Департаментом персоналу МВС України №17946/22-2021 від 27 квітня 2021 року (а.с. 20).

Позивач вказує на те, що у термін одного місяця від дня надходження заяви та скарги такі не були розглянуті, що суперечить вимогам ст. 20 Закону України "Про звернення громадян".

Вважаючи вказані дії відповідача неправомірними звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (надалі - Закон № 393/96-ВР).

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 цього Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим (частина четверта статті 5 Закону № 393/96-ВР).

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення) (частина шоста статті 5 Закону № 393/96-ВР).

Частинами сьомою та восьмою статті 5 Закону № 393/96-ВР визначено, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону № 393/96-ВР, згідно з частиною першою якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

Як встановлено судом, заява від 10 лютого 2021 року (отримана 17 лютого 2021 року) та 09 квітня 2021 року (отримана 14 квітня 2021 року) розглянута відповідачем відповідно 12 березня 2021 року та 27 квітня 2021 року, що підтверджується листами Департаменту персоналу МВС України.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, про те, що звернення позивача розглянуто у визначений Законом України "Про звернення громадян" строк, однак вказані відповіді на звернення та скаргу не були направлені на адресу позивача, доказів направлення відповідей від 12 березня 2021 року та 27 квітня 2021 року відповідачем суду не надано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що дії службових осіб Міністерства внутрішніх справ України щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд звернень від 10 лютого 2021 року та 09 квітня 2021 року є неправомірними.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування покладається в даному випадку на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності дій щодо належного повідомлення про результати розгляду звернень ОСОБА_1 , а відтак позовні вимоги щодо визнання їх протиправними відповідають вимогам закону та обставинам справи, що підтверджено дослідженими судом належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову частково, із зазначених у рішенні підстав.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено частково, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 454,00 грн. (908/2, де 908,00 - ставка судового збору сплачена позивача за звернення до суду із цим позовом), оскільки судом не встановлено обставин, передбачених ч. 8 ст. 139 КАС України, щодо зловживання позивачем процесуальними правами або виникнення спору внаслідок неправильних дій позивача.

Відповідні судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 256, 371, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволити частково.

Визнати протиправними дії службових осіб Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, Печерський район, вул. Богомольця, буд. 10, код ЄДРПОУ - 00032684) щодо неналежного повідомлення про розгляд звернення ОСОБА_1 від 10 лютого 2021 року та 09 квітня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, Печерський район, вул. Богомольця, буд. 10, код ЄДРПОУ - 00032684) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.), що сплачений відповідно до квитанції №66 від 18 травня 2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31 січня 2022 року.

СуддяС.А. Гебеш