Справа № 580/6688/21
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року справа № 580/6688/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним, скасувати рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2021р. до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач) в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області від 19.07.2021 №45 яким було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком по Списку №1 на підставі п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області;

- зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період її навчання в Професійно-технічного училища №8 м.Черкас з 01.09.1991 по 30.06.1994 (02 роки 09 місяців 29 дні) та період її роботи з 01.07.1994 по 24.01.2006 (11 років 06 місяців 23 дні) у ВАТ «Черкаське хімволокно» (всього 14 років 04 місяці 23 дні),

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12.07.2021р. та провести її виплату.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що їй неправомірно відмовлено в призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки її трудова книжка містить відповідні записи, якими підтверджується його робота на посадах, пов`язаних з особливим характером роботи та умовами праці у ЧВО «Хімволокно», в подальшому перетворене на ВАТ «Черкаське хімволокно» протягом періоду з 01.09.1991р. по 24.01.2006р., що є достатнім стажем для призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до положень Закону №1058, а також досягла 45 років, відтак набула право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначено про необґрунтованість посилань Пенсійного фонду у спірному рішенні щодо відсутності підстав для зарахування спірних періодів у зв`язку із неналежним оформленням довідки від 28.03.2006р. №264, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Крім того, зазначено, що довідка ВАТ «Черкаське хімволокно» від 28.03.2006р. №264 відповідає вимогам чинного законодавства, станом на дату її видачі. Зазначено також про наявність виписок з наказів ВАТ «Черкаське хімволокно» Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення по робочому місцю 7.

Ухвалою суду від 08.09.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

19.10.2021р., в межах строку встановленого судом, до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що для підтвердження пільгового стажу позивач надав довідку від 28.03.2006р. №264 видану ВАТ «Черкаське хімволокно», про періоди роботи на посадах, що зараховуються до пільгового стажу за Списком №1, які підписано керівником та начальником відділу кадрів. Підпис головного бухгалтера відсутній. Тому відсутні правові підстави для врахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.09.1991р. по 24.01.2006р. відповідно до довідки від 28.03.2006р. №264. Крім того, вказано, що позивач не досягла віку, визначеного п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058, у зв`язку із чим відмовлено у призначенні пенсії. Вказано, що на даний час до статті 114 Закону №1058 змін не внесено, даний Закон є чинним, та підлягає до застосування, оскільки прийнятий пізніше за Закон №1788.

Ухвалою суду від 02.11.2021р. зупинено провадження у даній справі, до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №360/3611/20.

Ухвалою суду від 21.02.2022р. поновлено провадження у даній справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відомостей Трудової книжки серії НОМЕР_2 , (записи №№1-5) ОСОБА_1 :

- з 01.09.1991р. по 30.06.1994р. навчалась у ПТУ №8;

- з 01.07.1994р. прийнята в Черкаське виробниче об`єднання Хімволокно апаратником знеповітрювання і фільтрації 3 розряду хімічного цеху №8 (розпорядження №549 від 30.06.1994 р.);

Відомості трудової книжки позивача містять відомості про перетворення Черкаського виробничого об`єднання Хімволокно у ВАТ Черкаське хімволокно згідно наказу МП №132 від 28.04.1994р.

- з 05.10.2005р. присвоєно 4 розряд апаратника знеповітрювання і фільтрації віскозного відділення хімічного цеху №1;

- звільнена 24.01.2006 р., за ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату).

Згідно довідки ВАТ Черкаське хімволокно від 28.03.2006р. №264, вбачається, що позивач працювала повний робочий день:

- з 01.07.1994 року по 29.10.2005 року (11 років 3 місяці 28 днів) в виробництві віскозного волокна в якості апаратника знеповітрювання і фільтрації віскозного відділення, що передбачено Списком №1 постанови КМУ від 16.01.2003р. №36.

Підстава: архівна особова картка обліку кадрів ф.Т-2, накази та розпорядження підприємству.

Згідно виписки із наказу по ВАТ «Черкаське хімволокно» №364 від 13.04.2005р., Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення", Хімічний цех №1 віскозне відділення, за професіями апаратник знеповітрювання і фільтрації , підтверджено право на пенсію за Списком №1.

12.07.2021р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.

19.07.2021р. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області рішенням №45 відмовлено позивачу у призначенні пенсії, зазначивши при цьому, що згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, (далі -Порядок №637) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників (робота протягом повного робочого дня), для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій (додаток № 5). У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Довідка повинна містити три підписи; керівника, начальника відділу кадрів та головного бухгалтера. За результатами розгляду наданих заявником документів встановлено, що її страховий стаж становить 29 років 5 місяців 27 днів. Для підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1 , надала довідку від 28.03.2006 №264, видану ВАТ «Черкаське хімволокно», про періоди роботи на посадах, що враховуються до пільгового стажу за списком № 1, які підписано керівником та начальником відділу кадрів. Підпис головного бухгалтера відсутній, у зв`язку із чим для врахування до пільгового стажу за списком №1 періоду роботи з 01.07.1994р. до 29.10.2005р. відповідно до довідки від 28.03.2006 №264 підстави відсутні та вказано, що відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058 у зв`язку із недосягненням віку 50 років та відсутністю пільгового стажу роботи за списком №1.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються зокрема Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058).

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом із відзиву на адміністративний позов та оскаржуваного рішення, відповідачем підтверджується наявний у позивача страховий стаж у обсязі 29 років 5 місяців 27 днів. При цьому, відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із тим, що у довідці від 28.03.2006 №264, видана ВАТ «Черкаське хімволокно», про періоди роботи на посадах, що враховуються до пільгового стажу за списком № 1, які підписано керівником та начальником відділу кадрів, відсутній підпис головного бухгалтера.

Таким чином, при перевірці правомірності дій відповідача, в ході розгляду даної справи належить встановити чи підлягає включенню до пільгового стажу позивача період її роботи у ВАТ «Черкаське хімволокно» з 01.07.1994р. по 24.01.2006р.

Суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначене кореспондується із Пунктом 1 Порядку Порядок №637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вже встановлено судом, Згідно відомостей Трудової книжки серії НОМЕР_2 , (записи №№1-5) ОСОБА_1 :

- з 01.09.1991р. по 30.06.1994р. навчалась у ПТУ №8;

- з 01.07.1994р. прийнята в Черкаське виробниче об`єднання Хімволокно апаратником знеповітрювання і фільтрації з розряду хімічного цеху №8 (розпорядження №549 від 30.06.1994 р.);

Відомості трудової книжки позивача містять відомості про перетворення Черкаського виробничого об`єднання Хімволокно у ВАТ Черкаське хімволокно згідно наказу МП №132 від 28.04.1994р.

- з 05.10.2005р. присвоєно 4 розряд апаратника знеповітрювання і фільтрації віскозного відділення хімічного цеху №1;

- звільнена 24.01.2006 р., за ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату).

Згідно з приписів Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Пунктом 20 Порядку №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належні записи, що засвідчують період її роботи у ВАТ «Черкаське хімволокно» з 01.07.1994р. по 24.01.2006р.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13.06.2019р. в справі №195/443/17 та від 22.05.2018р. в справі №683/977/17, право на зарахування до стажу для призначення особі пільгової пенсії підтверджується зокрема відомостями трудової книжки.

Суд також враховує правові висновки Верховного Суду у постановах від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17 відповідно до яких надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд також звертає увагу, що позивачем, при зверненні із заявою про призначення пенсії надано довідку ВАТ Черкаське хімволокно від 28.03.2006р. №264, вбачається, що позивач працювала повний робочий день:

- з 01.07.1994 року по 29.10.2005 року (11 років 3 місяці 28 днів) в виробництві віскозного волокна в якості апаратника знеповітрювання і фільтрації віскозного відділення, що передбачено Списком №1 постанови КМУ від 16.01.2003р. №36.

Підстава: архівна особова картка обліку кадрів ф.Т-2, накази та розпорядження підприємству.

Крім того, згідно виписки із наказу по ВАТ «Черкаське хімволокно» №364 від 13.04.2005р., Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення", Хімічний цех №1 віскозне відділення, за професіями апаратник знеповітрювання і фільтрації , підтверджено право на пенсію за Списком №1.

Таким чином, судом вбачається, що наявними матеріалами справи підтверджується наявність пільгового стажу роботи позивача за роботами за Списком №1 у вищевказані періоди на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно», яке перетворено у ВАТ «Черкаське Хімволокно», у зв`язку із чим позивач має достатній пільговий стаж за роботами по Списку №1, як одну із умов, що надає право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, який у відповідності до вимог Закону №1058 має складати не менше 7 років 6 місяців на визначених роботах.

Відтак, з огляду на подання позивачем до відповідача трудової книжки, із належними записами у ній, а також довідку ВАТ Черкаське хімволокно від 28.03.2006р. №264, що підтверджують роботу позивача у ВАТ Черкаське хімволокно з 01.07.1994р. по 29.10.2006р., відповідач мав надати оцінку її відомостям за зазначений період в контексті наявності права на зарахування зазначеного періоду до пільгового стажу позивача. Суд звертає увагу, що відмова у призначенні пільгової пенсії із посиланням на не невідповідність поданої довідки (відсутній підпис бухгалтера), яка б підтверджувала роботу, що дає право на пенсію на пільгових умовах могла бути обґрунтована в разі відсутності у трудовій книжці позивача необхідних записів, що визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

При цьому, суд зазначає, що довідка ВАТ Черкаське хімволокно від 28.03.2006р. №264 в повному обсязі підтверджує відомості трудової книжки позивача про період її роботи, та підтверджують право позивача на пенсію за Списком №1. При цьому, вказана довідка підписана керівником та начальником відділу кадрів.

Доводи відповідача щодо неможливості врахування наданої довідки, у зв`язку із тим, що в ній відсутній підпис головного бухгалтера, суд вважає не обгрунтованими, оскільки Порядок №637 доповнено формою довідки (додаток №5) згідно з Постановою КМ України №920 від 05.07.2006р., тобто зразок довідки із підписом бухгалтера затверджено Законодавством після видачі ВАТ Черкаське хімволокно довідки від 28.03.2006р. №264, у зв`язку із чим вона не суперечить вимогам законодавства.

Суд зазначає, що відсутність підпису бухгалтера довідці, підписаній керівником підприємства та начальником відділу кадрів не може слугувати самостійною та достатньою підставою для неврахування періодів роботи позивача до його пільгового стажу з огляду на їх підтвердження відомостями трудової книжки позивача та уточнюючою довідкою та може вважатися формальною підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи встановлені, в ході розгляду даної справи, обставини та положення статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пунктів 1, 3, 20 Порядку №637, оскільки факт роботи позивача на посадах, що дає право на пенсію на пільгових умовах у період з 01.07.1994р. по 24.01.2006р. підтверджується належними доказами, суд доходить висновку що вказаний період роботи позивача підлягає включенню до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та як наслідок про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, без урахування пільгового стажу, у зв`язку із чим оскаржуване рішення від 19.07.2021 року №45 належить визнати протиправним та скасувати.

З приводу зарахування до пільгового стажу період навчання позивача в Професійно-технічного училища №8 м.Черкас з 01.09.1991р. по 30.06.1994р. (02 роки 09 місяців 29 дні), суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998р. № 103/98-ВР, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Тобто, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі повинен бути зарахований до трудового стажу, у тому числі й в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, за наявністю двох підстав: 1) у випадку, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу не перевищує 3 місяці; 2) особа зарахована на роботу за набутою професією.

Як вбачається із Диплому Черкаського ПТУ №8 від 30.06.1994р. №540, позивач вступила 01.09.1991р. та закінчила навчання 30.06.1994р., отримавши кваліфікацію апаратник хімічного виробництва 3 розряду, лаборант хімічного аналізу 3 розряду.

При цьому з 01.07.1994р. (наступного дня) працювала апаратником знеповітрювання і фільтрації віскозного відділення хімічного цеху, відтак суд приходить до висновку, що позивачем також набуто право на зарахування до пільгового стажу для призначення пенсії з віком період навчання у професійній технічній установі (з 01.09.1991р. по 30.06.1994р.).

Зазначений висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у постановах від 30.01.2020р. в справі №500/2642/15-а.

Щодо обставини не досягнення позивачем пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії за віком, суд зазначає наступне.

Згідно з п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015 року.

Відповідно до п.2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Отже, після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII, яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнений, зокрема, ст.114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII у новій редакції викладений п.2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року.

Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.

Правила згаданих законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020р. №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII".

Пунктом 1 резолютивної частини цього Рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Відповідно до п.2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з п.3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам …".

Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд зазначає, що з 23.01.2020р. в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.

Відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та 50 років за п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у рішенні від 23.01.2020р. №1-р/2020 Конституційний Суд України, визнаючи такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом N 213-VIII вказав, що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Вирішуючи спір, суд доходить висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону.

Суд також зазначає, що обрані пенсійним фондом у спірному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь невладного суб`єкта - приватної особи (тобто на користь позивача).

У спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

За вказаних обставин, відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 03.11.2021р. у зразковій справі №360/3611/20.

Таким чином, з огляду на підстави відмови у призначенні спірної пенсії, та за такого правового врегулювання спірних правовідносин, суд доходить висновку щодо протиправності дій пенсійного органу щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 за поданою нею заявою.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог на підставі ст. 9 КАС України та визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 19.07.2021 №45 про відмову у призначенні пенсії.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію з 12.07.2021р. за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014р. № 28-2, відповідач є територіальними органами Пенсійного фонду України, а згідно із п. 4.3 цього Положення організовує роботу управлінь Фонду, зокрема щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій.

Таким чином питання призначення і виплати пенсій належить до виключної компетенції відповідача.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

У випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У постанові від 05.09.2018р. у справі №826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок висвітлено й у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №2340/2921/18.

Як вище зазначалось судом, право на пенсію за віком на пільгових умовах набувають жінки за наявності відповідних критеріїв, передбачених ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, зокрема після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Суд зазначає, що наявність та відповідність сукупності всіх необхідних критеріїв для призначення пенсії на пільгових умовах належить до виключної компетенції відповідача.

Підсумовуючи наведене та враховуючи встановлену протиправність спірної відмови, а також беручи до уваги дискреційність повноважень органів Пенсійного фонду з питань призначення громадянам пенсійних виплат, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача від 12.07.2021р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Згідно частин 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на що позов належить задовольнити частково.

Згідно частин 1,3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов належить задовольнити частково, а позивачем понесено судові витрати із сплати судового збору у сумі 908,00 грн, що підтверджується оригіналом квитанції від 01.09.2021р. №0.0..1, наявної у матеріалах справи, суд дійшов висновку про стягнення частини понесених позивачем судових витрат пропорційно частині задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 454,00 грн.

Стосовно розподілу судових витрат, у зв`язку із понесенням позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України врегульовано, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

За змістом частини 3 статті 134 КАС України для цілей судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI закріплено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. представником позивача до позову додано: договір про надання професійної правничої допомоги від 01.09.2021р., п. 8 якого обумовлено вартість послуг адвоката у розмірі 3500 грн., квитанція №0.0..1 від 01.09.2021р. на суму 3500 грн.

При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн., суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 24 березня 2020 року по справі №640/19275/18 та відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Суд зазначає, що заявником підтверджено повноваження як представника позивача у відповідності до положень договору про надання професійної правничої допомоги від 01.09.2021р., яким також обумовлено вартість послуг, а на підтвердження сплати коштів за правничу допомогу адвоката надано квитанція №0.0..1 від 01.09.2021р. на суму 3500 грн.

Разом з тим, суд враховує, що поданий позивачем адміністративний позов належить задовольнити частково.

Згідно частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги, що розмір документально підтверджених витрат на правову допомогу складає 3500 грн., а також те що адміністративний позов у даній справі задоволено частково, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача частини понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно частині задоволених позовних вимог.

Зазначений висновок суду щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у обсязі пропорційному частині задоволених позовних вимог відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 15.09.2020р. у справі №460/37/19.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п.2 ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Оцінюючи співмірність заявленого розміру відшкодування витрат на правничу допомогу із обсягом виконаних ним робіт, а також їх обгрунтованість та пропорційність, а також надавши оцінку критеріям складності справи суд зазначає, що предмет даного спору відноситься до справ незначної складності, та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правідносин, у зв`язку із чим, виходячи із критеріїв співмірності, обгрунтованості та пропорційності, а також часткового задоволення позову, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача частини заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Таким чином, відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу належить частина понесених позивачем витрат.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 19.07.2021р. №45 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, код ЄДРПОУ - 21366538) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період навчання в Черкаському професійно-технічному училищі №8 з 01.09.1991р. по 30.06.1994р. та період роботи у ВАТ «Черкаське Хімволокно» з 01.07.1994р. по 24.01.2006р. на посаді апаратника знеповітрювання і фільтрації.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, код ЄДРПОУ - 21366538) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 12.07.2021р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 12.07.2021р., з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині судового рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, код ЄДРПОУ - 21366538) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО