Справа № 161/18413/21
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/85/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Фурман Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби України про скасування постанови , -

В С Т А Н О В И В:

12.10.2021 року позивач ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 27.01.2021 року заст. начальника Поліської митниці Держмитслужби України було винесено відносно нього постанову в справі про порушення митних правил № 0663/20400/20, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вирі штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, що становить 8528,55 грн. Із оскаржуваної постанови слідує, що ним було вчинено дії спрямовані на зменшення розміру сплати митних платежів в сумі 2842,85 грн., шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо календарного року виготовлення автомобіля Volkswagen Passat. Вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, яка грубо порушує його права та законні інтереси. Зазначає, що подані при митному декларуванні відомості щодо даного транспортного засобу відповідали інформації, зазначеній у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 30.10.2019 року, в якому зазначена дата першої реєстраціїтранспортного засобу - 2014 рік, а отримане повідомлення, яке покладено в основу спірної постанови не є беззаперечним доказом його вини. Також вказує, що оскаржувану постанову він отримав 25.08.2021 року та у встановлений строк для її оскарження звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області з відповідним позовом. Однак, у зв`язку зі зміною реєстрації його місця проживання така позовна заява була повернута. Враховуючи наведене, просить суд поновити строк на звернення до суду з даним позовом, визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань та відзив на адміністративний позов від нього на адресу суду не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд, виходячи із обгрунтувань, наведених представником позивача у його клопотанні про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом, визнає причини пропуску такого поважними, та вважає можливим поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений ним процесуальний строк для оскарження постанови.

Судом встановлено, що 27.01.2021 року заст. начальника Поліської митниці Держмитслужби України Івановим І.І. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову в справі про порушення митних правил № 0663/20400/20, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вирі штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, що становить 8528,55 грн.

Із оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 було вчинено дії спрямовані на зменшення розміру сплати митних платежів в сумі 2842,85 грн., шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо календарного року виготовлення автомобіля Volkswagen Passat.

Відповідно до ч. 1 ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що подані при митному декларуванні відомості щодо транспортного засобу Volkswagen Passat відповідали інформації, зазначеній у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 30.10.2019 року, а отримане повідомлення, яке покладено в основу спірної постанови не є беззаперечним доказом його вини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України, відповідачем суду не надано.

Зокрема, стороною відповідача відзив на позовну заяву у встановленому законом порядку не подавався, а тому у відповідності до ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень, в силу приписів ст. 77 КАС України, покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення суду не надані, відзив чи будь-які заперечення проти позову на адресу суду не надходили, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 454 грн., сплачені останнім при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 8-10, 72-78, 134, 139, 229, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про постанову в справі про порушення митних правил № 0663/20400/20 від 27.01.2021 року.

Позов ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби України про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника Поліської митниці Держмитслужби України Іванова І.І. в справі про порушення митних правил № 0663/20400/20 від 27.01.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 485 МК України.

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 485 МК України закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби України на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук