Справа № 160/8029/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/8029/21

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу апеляційну скаргу апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 (суддя Кучма К.С.) в адміністративній справі №160/8029/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 02.05.2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 02.05.2018 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, заявник вказує на те, що судом першої інстанції надано неправильну оцінку встановленим по справі обставинам та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для нарахування грошової компенсації за неотримані дні додаткової відпустки.

Відповідачем до суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вказує на безпідставність доводів скаржника та наполягає на обґрунтованості та законності рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 з 27.01.2017 по 02.05.2018.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 10.10.2017 позивач має статус "Учасник бойових дій".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 90 від 02.05.2018 полковника ОСОБА_1 , заступника командира частини з тилу - начальника тилу військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 04.04.2018 року №18 на посаду заступника начальника центру з матеріально-технічного забезпечення військово-медичного клінічного центру Південного регіону (на 725 ліжок), вважати таким, що з 02.05.2018 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби в м.Одеса. ( а.с. 28)

Згідно інформації військової частині НОМЕР_1 від 3.04.2021, наданої на адвокатський запит, ОСОБА_1 компенсація за невикористані дні відпустки, як учаснику бойових дій за 2017-2018 роки не виплачувалася. ( а.с.32)

Відповідно до інформації Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України від 11.06.2021 полковник ОСОБА_2 проходить військову службу у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону на посаді заступника начальника центру логістики. Полковник ОСОБА_1 у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учасник бойових дій, у тому числі за 2017-2018 роки не отримував. ( а.с.30)

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2017-2018 роки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що тільки у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм надається право на компенсацію за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі, державних гарантій права на відпустки, визначення умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи регулюються нормами регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про відпустки», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Наказ № 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Наведений правовий висновок відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, вкладеній у постанові від 21 серпня 2019 за результатом розгляду апеляційної скарги на рішення Верховного Суду у зразковій справі №620/4218/18.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2018 року № 90, позивача, заступника командира частини з тилу - начальника тилу військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 04.04.2018 року №18 на посаду заступника начальника центру з матеріально-технічного забезпечення військово-медичного клінічного центру Південного регіону (на 725 ліжок), вважати таким, що з 02.05.2018 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби до м. Одеса.

Відповідно до інформації Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України від 11.06.2021 полковник ОСОБА_2 проходить військову службу у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону на посаді заступника начальника центру логістики.

Згідно п. 181 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 щорічні додаткові відпустки можуть бути використані одночасно зі щорічною основною відпусткою або в інший строк з урахуванням побажання військовослужбовців та інтересів військової служби. Їх тривалість не впливає на тривалість щорічної основної відпустки. У разі переміщення військовослужбовця по службі невикористана ним відпустка (частина відпустки) надається за новим місцем військової служби.

Отже, з урахуванням вимог п. 181 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, після фактичного переміщення позивача по службі з Військової частини НОМЕР_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України, невикористана ним додаткова відпустка, як учаснику бойових дій, за 2017-2018 роки повинна надаватися за новим місцем військової служби.

При цьому, оскільки звільнення позивача з військової служби не відбулося, останній продовжує перебувати на військовій службі, а тому відсутні підстави для виплати йому коштів, які підлягають виплаті під час звільнення з військової служби.

Встановлення права військовослужбовців на відпустки, регламент їх використання, питання звільнення з військової служби, та соціального захисту військовослужбовці, зокрема, в частині компенсаційних виплат за невикористані дні додаткової відпустки, врегульовані приписами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому застосування приписів ч.5 ст.36 КЗпП України, на які посилається скаржник, в даному спорі колегія суддів вважає помилковим.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко