Справа № 640/20782/20
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Мєзєнцева Є.І., Пилипенко О.Є.,

секретаря Строяновської О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року, -

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач, Управління) про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року в розмірі, меншому ніж передбачено частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов`язання нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня з 2016 по 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплачених сум такої допомоги.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Управлінні як учасник бойових дій, а тому відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон України № 3551-XII) має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Проте на порушення вимог цього Закону в 2016-2020 роках відповідач виплатив указану допомогу на підставі пункта 26 розділа VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (далі - БК України) в розмірі, встановленому постановою Кабінета Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 19 лютого 2020 року № 112 (далі - Постанова № 112).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу таку грошову допомогу в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом залишено поза увагою, що Управління не може вважатися належним відповідачем у цій справі, позаяк нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги до 5 травня у 2020 році здійснював Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Також позивач перебуває на обліку в Управлінні як отримувач щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Відповідач виплатив позивачу вказану допомогу в розмірі 1390,00 грн.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату недоплаченої суми разової грошової допомоги до 5 травня за 2016-2020 роки в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідач листом від 26 травня 2020 року повідомив позивача, що відповідно до статті 12 Закону України № 3551-XII щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога в розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, установлених законом про Державний бюджет України. У 2016-2020 роках розміри допомоги визначені Постановами КМУ.

Уважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з огляду на принцип верховенства права, визначений статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) дійшов висновку про те, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункта 26 розділа VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12 , 13, 14, 15 та 16 Закону України № 3551-XII застосовуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, діяла та мала застосовуватися стаття 12 Закону України № 3551-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (далі - Закон України № 367-XIV), а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій разова грошова допомога виплачується у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів уважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з системного аналізу приписів статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон) і постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - Постанова №112), і позиції Верховного Суду від 13 січня 2021 року у зразковій справі №440/2722/20, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що належна позивачу до 5 травня грошова допомога з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 має бути виплачена в розмірі, визначеному саме Законом, а не підзаконним актом Уряду України.

Розглядаючи цей спір по суті в такому суб`єктному складі учасників справи, суд першої інстанції виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 17-1 Закону щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 423, таким органом є Мінсоцполітики. При цьому підпунктом 41 пункту 4 указаного Положення визначено, що Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону.

Своєю чергою підпунктом 1 пункту 1 Постанови №112 установлено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у визначених положеннями цієї Постанови №112 розмірах.

З урахуванням наведених вище правових норм та висновків Верховного Суду в зразковій справі №440/2722/20 щодо їх застосування, колегія суддів приходить до висновку, що Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому управління соціального захисту населення за місцем проживання особи є органом, уповноваженим здійснювати виплату вказаної допомоги.

Як убачається з матеріалів справи, із заявою про виплату разової грошової допомоги до 5 травня позивач звертався до Управління, який за наслідками її розгляду листом від 26 травня 2020 року №37/16-5910 повідомив позивача, що у 2020 році йому нарахована та виплачена така допомога в розмірі 1390,00 грн відповідно до Постанови №112 (а.с. 16-17).

Отже, Управління здійснювало нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році ОСОБА_1 , відтак саме воно є належним відповідачем у розумінні положень чинного процесуального закону щодо оскарження дій щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Ураховуючи викладене, колегія суддів уважає, що позовні вимоги заявлено та вирішено до належної особи, яка має відповідати за цим позовом.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права, із повним дослідженням доказів і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді Є.І. Мєзєнцев

О.Є. Пилипенко