Справа № 200/9479/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року справа №200/9479/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 р. у справі № 200/9479/21 (головуючий І інстанції Голошивець І.О., повне судове рішення складено 03.08.2021 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність і діяльність відповідача, як суб`єкта владних повноважень (неприйняття довідки МСЕК від 20.09.2016р. і заяви про виплату пенсії від 15.08.2017; припинення виплати пенсії за віком з 16.10.2018р. по 15.02.2019р. упродовж п`яти місяців без розпорядження управління; призначення 16.10.2018р. пенсії за віком без надання (витребування із суду або від позивача) заяви про виплату пенсії від 15.08.2017р. з банківськими реквізитами Ощадбанку);

- зобов`язати відповідача відновити виплату пенсії по інвалідності з 01.10.2014р. (дати припинення виплати пенсії) до 16.10.2018р. (дати призначення пенсії за віком) на підставі ч. 3 ст. 35, ст. 34 Закону №1058-IV, довідки МСЕК від 20.09.2016 та рішення ДОАС від 20.08.2019;

- відшкодувати шкоду у розмірі 364 222 грн., в т.ч. матеріальну шкоду у розмірі 182111 грн. та моральну шкоду у розмірі 182111 грн. (а.с. 3-5).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у відкриті провадження за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовлено на підставі п.2 ч.1 ст. 170 КАС України (а.с. 57-59).

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивач просив суд визнати протиправним безкарну відмову відповідача прийняти: 1) довідку МСЕК від 20.09.2016р. на підставі рішення ДОАС від 20.8.2019р.; 2) заяву про виплату пенсії ОСОБА_1 від 15.08.2017р., надіслану відповідачу судом 29.01.2019р., на дійсні банківські реквізити якої відповідач не нарахував пенсію за рішенням суду від 20.08.2019р. Наголошує, що таких вимог та підстав раніше не було заявлено до того ж самого відповідача у справі №200/4629/19-а, як хибно заявляє суд першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів позову вбачається, що в провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 200/4629/19-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області, в якому позивач просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області щодо не поставлення позивача на облік 15.08.2017 року і позбавлення його права поновлення пенсії по інвалідності з 01.10.2014 року та переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області поставити позивача на облік з 15.08.2017 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області поновити позивачеві виплату пенсії по інвалідності з 01.10.2014 року по 15.08.2017 року;

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області щодо не прийняття заяви від 13.10.2017 року про переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області прийняти заяву позивача від 13.10.2017 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком;

- визнати неправомірним розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області від 15.02.2019 року щодо відмови в призначенні виплати позивачеві пенсії за віком з 16.10.2018 року по даний час;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області відновити позивачеві виплату пенсії з 16.10.2018 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області відшкодувати позивачеві завдану шкоду, яка була спричинена за період з 01 жовтня 2014 року (день припинення виплати пенсії) по 22 травня 2019 року (день подання адміністративного позову до суду) у сумі 54-х місячних пенсій, в сумі - 169506,00 грн.

В разі визнання судом безпідставними доводів позивача наведених у позові, позивач просив суд:

- визнати законним право позивача на отримання пенсії за віком у 57 років, - з 20.02.2015 року, на підставі положень ст. 34 та абз. 2 ч. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати антитерористичну операцію, яка проводиться з 14.04.2014 року по теперішній час Україною в зоні місця проживання позивача, - форс-мажорною обставиною, що завадила позивачеві оформити пенсію за віком 20.02.2015 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області виплатити позивачеві заборгованість з недоотриманої ним пенсії в розмірі 51-ї місячної пенсії, за період з 20.02.2015 року по 22.05.2019 року, в сумі, - 160089,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2019 по справі №200/4629/19-а позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання бездіяльності та дій неправомірними, визнання неправомірним рішення, зобов`язати вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 15 лютого 2019 року № п/справи 03 про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 16 жовтня 2018 року, та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії з 16 жовтня 2018 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення набрало законної сили 22.10.2019 та 22.08.2019 у справі виданий виконавчий лист.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21 грудня 2020 року у справі №440/1810/19.

Щодо доводів апелянта, що позивач просив суд визнати протиправним безкарну відмову відповідача прийняти довідку МСЕК від 20.09.2016р. на підставі рішення ДОАС від 20.08.2019р. та заяву про виплату пенсії ОСОБА_1 від 15.08.2017р., суд зазначає наступне.

В тексті мотивувальної частини судового рішення від 20.08.2019р. по справі №200/4629/19-а вказано, що 15.08.2017 року на особистому прийомі в управлінні УПФУ м.Краматорську Донецької області ОСОБА_1 , з метою постановлення його на облік та поновлення виплати пенсії по інвалідності, надав виписку з акта огляду МСЕК, видану 20.09.2016 року «Министерством здравоохранения Луганской народной республики» на території Луганської області, а саме в м. Ровеньки.

Судом першої інстанції зроблено висновок, що позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через перебування установи, яка видала довідку МСЕК на території непідконтрольній українській владі та що відповідачем помилково не взято до уваги інформацію, викладену у довідці МСЕК від 20.09.2016 року, зокрема, стосовно групи інвалідності та дати її встановлення.

Стосовно заяви про виплату пенсії ОСОБА_1 від 15.08.2017р., в мотивувальній частині судового рішення від 20.08.2019р. по справі №200/4629/19-а вказано, що жодних доказів того, що 15.08.2017 року позивач звернувся до ПФУ м. Краматорську Донецької області, як до органу, що призначає пенсію, з відповідною заявою, передбаченою додатком 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, про призначення пенсії /поновлення виплати пенсії по інвалідності, надавши при цьому всі необхідні документи, - суду не представлено.

Судом першої інстанції зроблено висновок, що вимоги позивача про визнання неправомірною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо не постановлення його на облік з 15.08.2017 року і позбавлення його права поновлення пенсії по інвалідності з 01.10.2014 року, зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області поставити позивача на облік з 15.08.2017 року, та зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області поновити позивачеві виплату пенсії по інвалідності з 01.10.2014 року по 15.08.2017 року, та похідні від них про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області відшкодувати позивачеві завдану шкоду, яка була спричинена за період з 01 жовтня 2014 року (день припинення виплати пенсії) по 22 травня 2019 року (день подання адміністративного позову до суду) у сумі 54-х місячних пенсій, в сумі, -169506,00 грн., є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Тобто, позовні вимоги у даній справі вже досліджувались судом першої інстанції у справі №200/4629/19-а та були вирішені в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2019р. у справі №200/4629/19-а.

Колегія суддів вважає, що заявлені на теперішній час позовні вимоги щодо неприйняття довідки МСЕК від 20.09.2016р. і заяви про виплату пенсії від 15.08.2017р., відновлення пенсії по інвалідності та бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії по суті є невиконанням рішення суду від 20.08.2019р. по справі №200/4629/19-а.

Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2019р. по справі №200/4629/19-а.

Суд звертає увагу, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту порушених прав є одним із способів виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2019р. по справі №200/4629/19-а.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо необхідності відмови у відкритті провадження у справі є правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі, у зв`язку з наявністю рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 р. у справі №200/9479/21 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 р. у справі №200/9479/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення 22 лютого 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко