Справа № 944/6728/21
Суддя: Білецька М. О.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/6728/21
Провадження №2-а/944/38/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білецької М.О.,

з участю секретаря судового засідання Хархаліс Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

06.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Яворівського РВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому просить поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАВ №442677 від 14.09.2021, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою серії БАВ № 442677 від 14.09.2021 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. Вважає, що винесення постанови є безпідставними, оскільки він не керував транспортним засобом за вказаних у постанові обставин. Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, в ній взагалі не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок поліцейського про вчинення ним, адміністративного правопорушення. Таким чином постанова складена з порушеннями, відповідно підлягає скасуванню. Просить поновити строк оскарження даної постанови, з тих підстав, що остання була винесена за його відсутності та про наявність оспорюваної постанови йому стало відомо 06.12.2021 під час ознайомлення із матеріалами справи про адміністративне правопорушення у Яворівському районному суді, що підтверджується його письмовою заявою з відміткою про ознайомлення. За наведених обставин просить поновити строк на оскарження постанови та скасувати таку.

Ухвалою суду від 01.02.2022 відкрито спрощене провадження у даній справі та призначено до судового розгляду.

Відповідач у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк відзив на позовну заяву не подав.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак 22.02.2022 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, наведених в позові, просить позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Яворівського РВП ГУНП у Львівській області не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзиву на позовну заяву не подав.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Щодо вимоги позивача про поновлення пропущеного процесуального строку, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена 14.09.2021, однак позивач ОСОБА_1 отримав її копію 06.12.2021 під час ознайомлення із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, до суду із позовною заявою про оскарження постанови звернувся 06.12.2021, відтак суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід поновити строк на звернення до суду з позовною заявою, оскільки такий пропущений з поважних причин.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановив суд, постановою в справі про адміністративне правопорушення від 14.09.2021 серії БАВ №442677 ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Підставою для накладення адміністративного стягнення слугувало те, що ОСОБА_1 14.09.2021 о 21 год. 57 хв. керував транспортним засобом, у якого не працював лівий габарит, не підсвічувався задній номерний знак, що не дало можливості чітко визначити цифри номерного знаку, під час перевірки документів не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п. п. 2.1 (а), 2.9 (в) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9 (в) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з п. 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 6 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Позивач стверджує, що ним не було допущено порушення ПДР, оскільки він не керував транспортним засобом за обставин, наведених у постанові.

Порушення водіями Правил дорожнього руху фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинно бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Незважаючи на зазначений обов`язок відповідачем не надано суду необхідних доказів у справі про адміністративне правопорушення на підставі, яких була винесена оскаржувана постанова.

Також посилання на наявність таких доказів відсутні в оскаржуваній постанові серії БАВ № 442677 від 14.09.2021, оскільки графа «До постанови додаються» не заповнена та не містить доказів визначених ст.251 КУпАП, що підтверджують вину ОСОБА_1 та доводять, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у якому не підсвічувався задній номерний знак.

Згідно з вимогам статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений, тому таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події.

Також, Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Проте відповідачем не надано жодних доказів відповідно до переліку вимог ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність викладеного в оскаржуваній постанові порушення або що інспектором здійснено під час розгляду адміністративної справи заходи щодо збирання та оцінки цих доказів, відеозапис з нагрудної камери поліцейського в матеріалах справи відсутній та відповідачем такий не долучено, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не надав до суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 72 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача про те що він не керував транспортним засобом за обставин наведених у постанові, тому і у автомобілі не був підсвічений задній номерний знак, (якими він заперечує правомірність складеної постанови) відповідачем не спростовані, а тому суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Яворівського РВП ГУНП у Львівській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст.77, 242-244, 246, 268, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на звернення із позовною заявою.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Яворівського РВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову серії БАВ №442677 від 14.09.2021 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 850 гривень - скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Яворівського РВП ГУНП у Львівській області на користь ОСОБА_1 а судові витрати в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 ,

місце проживання:

АДРЕСА_1 .

РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Яворівський районний відділ поліції

Головного Управління Національної Поліції у Львівській області,

юридична адреса: м.Яворів Львівської області, вул.І.Франка, 16.

Суддя М.О. Білецька