Справа № 420/11949/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/11949/21

Категорія: 106020000 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 11.10.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи: військова частина НОМЕР_2 , військова частина НОМЕР_3 , про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 , треті особи: в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 про:

- визнання протиправним та скасування п.9 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24 травня 2021 року №18-РС (по особовому складу) щодо незаконного переміщення по службі на іншу посаду: старшого сержанта ОСОБА_1 , командира господарчого відділення взводу забезпечення гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи в/ч НОМЕР_2 , командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_3 , ВОС-788182А;

- стягнення з в/ч НОМЕР_1 на його користь моральної шкоди в розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що згідно з п.1 параграфу 1 наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по особовому складу) від 25 червня 2020 року №94-РС його прийнято на військову службу та призначено командиром господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи в/ч НОМЕР_2 з укладенням контракту, підписаного з командиром в/ч НОМЕР_2 строком до досягнення граничного віку перебування на військовій службі. З 25 червня 2020 року включено до списків особового складу в/ч НОМЕР_2 .

Проте, без його згоди наказом командиром в/ч НОМЕР_2 його призначено на іншу посаду, командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_3 , незважаючи на непридатність до проходження військової служби у морській піхоті в зв`язку з отриманою травмою у в/ч НОМЕР_2 28 серпня 2020 року, при виконанні обов`язків по службі.

До видання оскаржуваного наказу командиру в/ч НОМЕР_2 було відомо про травмування під час проходження служби та непридатність до служби у морській піхоті.

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначав, що наказ виданий з порушенням Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон №2232-ХІІ), Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України", Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі Положення №1153/2008), видано без його згоди та за наявності Свідоцтва про хворобу №219 від 23 лютого 2021 року, відповідно до висновків якого він не придатний до проходження військової служби у морській піхоті, а в/ч НОМЕР_3 входить до складу морської піхоти, що доводить видання наказу Командувачем морської піхоти Військово-Морських Сил ЗС України (в/ч НОМЕР_1 ) та скріншотом з сайту в/ч НОМЕР_3 , де прямо зазначено приналежність в/ч НОМЕР_3 до морської піхоти.

Крім того, всупереч його рапорту, за наявності вакантних посад в Одесі, з урахуванням стану здоров`я, його навмисно призначено на посаду до в/ч НОМЕР_3 , до якої відстань від Одеси більша на 6,5 кілометрів від нинішнього місця проходження служби с. Дачне Біляївського району Одеської області і відсутній громадський транспорт для проїзду до в/ч НОМЕР_3 . Необхідно добиратись на службу пішки, а позивач отримав травму колінного суглобу при виконанні обов`язків по службі у в/ч НОМЕР_2 , і за таких обставин навмисно ускладнено приїзд, прихід до нового місця служби в розташування в/ч НОМЕР_3 (за межами с. Алтестово, житловий масив Чайка) Біляївського району Одеської області.

Відповідач не надав до суду відзив на позов.

Треті особи не надали до суду пояснень щодо позовних вимог позивача.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 , треті особи: в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано п.9 наказу в/ч НОМЕР_1 від 24 травня 2021 року №18-РС (по особовому складу) про увільнення ОСОБА_1 із займаної посади та призначення командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_3 ; наказ в/ч НОМЕР_2 від 29 червня 2021 року, яким ОСОБА_1 , командира господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи в/ч НОМЕР_2 , призначеного на посаду командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_3 визнано вважати таким, що 29 червня 2021 року здав посаду та направлений для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_3 (с. Дачне, Одеської області) та виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 800 грн.

В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- судом першої інстанції прийнято хибне твердження позивача, що в/ч НОМЕР_3 входить до складу морської піхоти, що ґрунтується лише на двох "доказах", які є неналежними, недопустимими та недостовірними, а саме скріншот з мережі Інтернет, є недостовірним доказом, за умови відсутності у в/ч НОМЕР_3 офіційної веб-сторінки;

- позивача переведено з посади, яка мала особливу ознаку морська піхота, на посаду для якої не визначено особливі вимоги щодо проходження служби, що повністю відповідає висновку ВЛК;

- господарче відділення взводу матеріального забезпечення, командиром якого призначено позивача знаходиться в сусідньому населеному пункті с. Алтестове, Біляївсьокого району, Одеської області, а тому проходження служби у підрозділі в/ч НОМЕР_3 ніяк не є переміщенням в іншу місцевість, адже відстань між цими населеними пунктами набагато менша за відстань до м Одеси, в якій сподівався проходити службу позивач;

- суд першої інстанції мав прийти до висновку, що суб`єкт владних повноважень прийняв законне рішення, застосувавши норми п.п.90, 112, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10 грудня 2008 року (далі Положення №1153/2008) щодо переміщення позивача до іншої військової частини на рівнозначну посаду на підставі висновку ВЛК без згоди військовослужбовця, натомість судом в обґрунтування протиправності прийняття рішення суб`єктом владних повноважень безпідставно застосовано обмеження визначене п.112 Положення №1153/2008;

- суд першої інстанції в порушення ч.4 ст. 73 КАС України прийняв до розгляду неналежні докази, адже інформація про оскарження позивачем накладених на нього командиром в/ч НОМЕР_2 дисциплінарних стягнень не містить інформації про предмет доказування.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є законним, так як суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі командувачем морської піхоти, командиром в/ч НОМЕР_1 надуманими.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уклав 25 червня 2020 року контракт про проходження військової служби у ЗСУ на посадах осіб сержантського складу до досягнення граничного віку перебування на військовій службі. Контракт підписаний від МОУ командиром в/ч НОМЕР_2 полковником ОСОБА_2 .

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 (по особовому складу) від 25 червня 2020 року №94-РС позивач прийнятий на військову службу за контрактом та призначений командиром господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи в/ч НОМЕР_2 .

Згідно з постановою ВЛК (свідоцтво про хворобу №219 від 23 лютого 2021 року) на підставі ст.ст. 61-в, 40-в, 41-в графи ІІ Розкладу хвороб та графи 1 Таблиці "Б" додаткових вимог позивач визнаний непридатним до служби у морській піхоті, придатний до військової служби.

Наказом в/ч НОМЕР_1 від 24 травня 2021 року №18-РС позивача відповідно до п.п.81, 82 Положення №1153/2008 увільнено із займаної посади та призначено командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_3 (підстава: призначається на рівнозначну посаду за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК.

04 червня 2021 року позивач направив заяву про порушення його прав як військовослужбовця на адресу Верховного Головнокомандувача ЗСУ ОСОБА_3 .

Наказом в/ч НОМЕР_2 від 29 червня 2021 року ОСОБА_1 , командира господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи в/ч НОМЕР_2 , призначеного на посаду командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 вирішено вважати таким, що 29 червня 2021 року здав посаду та направлений для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_3 (с. Дачне, Одеської області). 29 червня 2016 року виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення (підстава: витяг із наказу в/ч НОМЕР_1 від 24 травня 2021 року №18-РС, акт відмови №2586/225 від 29 червня 2021 року).

Позивачу виданий припис від 29 червня 2021 року №134 про прибуття 30 червня 2021 року для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_3 (с. Дачне, Одеської області).

На запит представника позивача тво командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 повідомив, що за час служби з повідомленням про травмування старший сержант ОСОБА_1 до командування в/ч НОМЕР_2 не звертався. Службова перевірка за фактами травмування не проводилася, службові розслідування не призначалися.

Згідно з довідкою ВЛК Київського РТЦК та СП м. Одеса від 22 червня 2020 року №92/795 старший сержант ОСОБА_1 визнаний придатним до проходження військової служби за контрактом у морській піхоті ВМС ЗС України. Однак, за період служби військовослужбовець неодноразово звільнявся від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою. В період з 04 по 23 лютого 2021 року перебував у ВМКЦ ПР м. Одеса на ВЛК з метою визначення ступеню придатності до військової служби у морській піхоті. Постановою ВЛК №271 від 26 лютого 2021 року (свідоцтво про хворобу №219 від 23 лютого 2021 року) старший сержант ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 61-в, 40-в, 41-в графи II Розкладу хвороб та графи І Таблиці "Б" додаткових вимог, визнаний непридатним до служби в морській піхоті, придатним до військової служби.

Запит командування в/ч НОМЕР_2 щодо подальшого проходження військової служби старшим сержантом ОСОБА_1 не в підрозділах морської піхоти був надісланий до в/ч НОМЕР_1 (вих. №311/550 від 07 квітня 2021 року). Командуванням в/ч НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 для подальшого проходження військової служби запропонована посада командира господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_3 (вих. №314/126/741 від 17 квітня 2021 року). Від запропонованої посади військовослужбовець відмовився, про що складено аркуш бесіди та зроблена доповідь командуванню в/ч НОМЕР_1 (вих. №311/647 від 22 квітня 2021 року).

У листі також зазначено, що старший сержант ОСОБА_1 , командир господарчого відділення взводу забезпечення гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи в/ч НОМЕР_2 звернувся до командування в/ч з рапортом щодо його переміщення для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_4 на вищу посаду командира взводу охорони на підставі висновку ВЛК про непридатність до служби в морській піхоті.

Однак, на підставі п.82 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців на вищі посади здійснюється виключно в порядку просування по службі, а за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії на рівнозначні або нижчі посади.

Крім того, представнику позивача не було надано відомості щодо військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 , які підлягають переміщенню по службі на іншу посаду у зв`язку з травмуванням військовослужбовців і непридатності до проходження служби з посиланням на ст. 14 Закону України "Про захист персональних даних".

Також повідомлено про накладення на позивача дисциплінарних стягнень наказами від 01 березня 2021 року №169 (оголошена догана); від 06 квітня 2021 року №272 (оголошена догана); від 09 квітня 2021 року №279 (оголошені догана та сувора догана); від 28 квітня 2021 року №335 (оголошена сувора догана); від 30 квітня 2021 року (оголошена сурова догана).

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем оскаржені накази про накладення на нього дисциплінарних стягнень.

Згідно з даними автоматизованої системи діловодства суду рішенням суду від 04 серпня 2021 року у справі №420/9041/21 визнати протиправними та скасувати пп.1.1. п.1 та пп.2.3 п.2 наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 09 квітня 2021 року №279 в частині щодо старшого сержанта ОСОБА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року по справі №420/9040/21, яке набрало законної сили 09 вересня 2021 року, визнаний протиправнота скасовано наказ командира в/ч НОМЕР_2 від 30 квітня 2021 року №345 в частині накладення на старшого сержанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани та позбавлення старшого сержанта ОСОБА_1 премії за квітень 2021 року у розмірі 20%.

Знаходяться у стадії судового розгляду справи за позовами ОСОБА_1 щодо оскарження наказів від 01 березня 2021 року №169 (справа №420/9916/21), від 06 квітня 2021 року №272 (справа №420/9945/21), від 28 квітня 2021 року №335 (справа №420/9042/21).

Також позивач не погодився з наказом в/ч НОМЕР_1 від 24 травня 2021 року №18-РС (по особовому складу) про його переміщення, яке оскаржує у даній справі.

Вирішуючи справу (в частині, що оскаржується), суд першої інстанції виходив з того, що позивач протиправно переміщений без врахування висновку ВЛК та стану його здоров`я, а також без його згоди, що значно погіршило умови проходження ним військової служби, зокрема, переведення в іншу місцевість.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 32 КЗпП України, ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", п.п.1, 82, 112, 113 Указу Президента України "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" №1153/2008, які регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно ст. 3 Закону №2232-ХІІ правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону Україну", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію" інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами 7, 12, 13 ст. 6 Закону №2232-ХІІ встановлено, що порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Військові посадові особи це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Тобто, переміщення військовослужбовців для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули, виключно у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби.

Згідно з п.82 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється:

1) на вищі посади - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади, зокрема у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання;

3) на нижчі посади, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Пунктом 112 Положення №1153/2008 встановлено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених п.82 цього Положення (…).

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

- неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

- неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

- потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують. Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Статтею 90 Положення №1153/2008 встановлено, що необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.

Згідно з п.113 Положення №1153/2008 переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням вимог вищенаведених норм законодавства, переміщення військовослужбовця для проходження військової служби до місцевості, в якій він не може проходити службу відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії без його згоди заборонено.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою ВЛК №271 від 26 лютого 2021 року (свідоцтво про хворобу №219 від 23 лютого 2021 року) старший сержант ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 61-в, 40-в, 41-в графи II Розкладу хвороб та графи І Таблиці "Б" додаткових вимог, визнаний непридатним до служби в морській піхоті, придатним до військової служби.

Наказом в/ч НОМЕР_1 від 24 травня 2021 року №18-РС позивача відповідно до п.п.81, 82 Положення №1153/2008 увільнено із займаної посади та призначено командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_3 .

Колегія суддів зазначає, що згоду на переміщення для проходження військової служби у НОМЕР_3 позивач не давав.

Крім того, таке переміщення здійснено без врахування ВЛК №271 від 26 лютого 2021 року, згідно якого ОСОБА_1 має діагноз: деформуючий артроз лівого колінного суглобу, що, в свою чергу, ускладнює пересування позивача до в/ч НОМЕР_3 .

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивач протиправно переміщений для проходження служби в іншу місцевість без врахування стану його здоров`я, що значно погіршило умови проходження ним військової служби.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на п.90 Положення №1153/2008, оскільки в даних спірних правовідносинах повинні застосовуватись обмеження (щодо надання обов`язкової згоди військовослужбовця), визначені п.112 Положення №1153/2008.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що в оскаржуваному наказі в/ч НОМЕР_1 від 24 травня 2021 року №18-РС відповідачем не було здійснено посилання на п.90 Положення №1153/2008.

В зв`язку з викладеним не мають правового значення доводи апеляційної скарги про неналежність в/ч НОМЕР_3 та, зокрема, посади, на яку було переведено позивача, до морської піхоти, оскільки такі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо неврахування відповідачем при прийнятті спірних наказів стану здоров`я позивача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, а факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи, обставинами та вищезазначеними нормами законодавства, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.