Справа № 160/26700/21
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
23.12.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною відмову (лист №0400-010304-8/131835 від 05.10.2021 року) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягала у не зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періодів роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», донарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за невраховуванні періоди роботи (20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року) за Списком № 1, починаючи з 20.09.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що пенсійним органом протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України періоди роботи позивача з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року, через відсутність атестації робочих місць на підприємстві-роботодавці позивача, а також через відволікання від основної роботи. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
24.12.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
18.02.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що періоди роботи позивача з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року не враховано до пільгового стажу у зв`язку з тим, що зарахування до пільгового стажу періоду роботи без атестації робочих місць не можливо. Окрім цього, відповідач зауважив, що позивач пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою. У зв`язку з чим, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 06.09.2018 року.
30.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із запитом на отримання інформації стосовно обрахунку його загального та пільгового стажу.
05.10.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуло заяву ОСОБА_1 від 30.09.2021 року та листом за №0400-010304-8/131835 повідомило, що періоди роботи позивача з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» не враховано пільгового стажу через відсутність проведеної атестації робочих місць.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, прийнятий 9 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зокрема, гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Щодо підстав відмови позивачу в зарахуванні до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періодів роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» , у зв`язку зі спливом терміну атестації робочих місць, який сплинув 24.08.1999 року, суд вважає за необхідне зауважити наступне.
Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок № 637).
Згідно п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 або №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 або №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 або №2.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Також, суд звертає увагу, що вказані посади позивача, які він займав в період з 01.07.1996 року по 23.04.2002 року та з 01.01.2003 року по 17.09.2013 року були атестовані як до початку спірних періодів так і після їх закінчення.
Отже, суд вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Отже, з урахування вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не враховано періоди роботи позивача з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» до пільгового стажу позивача за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України
Щодо вимоги позивача про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладеної у листі №0400-010304-8/131835 від 05.10.2021 року, що не врахування періодів роботи позивача до пільгового стажу, суд зауважує наступне.
Вказаний лист є результатом розгляду заяви (запиту) позивача про надання інформації від 30.09.2021 року. У вказаній заяві (запиті) позивач не заявляв вимог щодо врахування до його пільгового стажу спірних періодів.
В свою чергу, відповідач як пенсійний орган був зобов`язаний під час призначення пенсії позивачу 06.09.2018 року врахувати спірні періоди до його пільгового стажу, або відмовити у врахування даних періодів.
З матеріалів справи не вбачається, що відповідач при призначенні пенсії позивачу 06.09.2018 року повідомив позивача про неврахування до його пільгового стажу певних періодів його роботи.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до пільгового стажу період роботи позивача з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Щодо доводів відповідача, що строк звернення до суду з даною позовною заявою пропущено позивачем, суд зазначає наступне.
З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 року №8-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" і у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" колегія суддів дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом.
Згідно із частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Системний аналіз зазначеного вище законодавства дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.
Аналогічна правова позиція стосовно застосування процесуального строку у спорах, пов`язаних із правом особи на соціальний захист, викладена у постановах Верховного Суду України від 25.05.2016 року у справі №164/1904/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №522/2738/17, від 09.07.2019 року у справі №676/1557/16-ц, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24.04.2018 року у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 року у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 року у справі №201/9987/17(2-а/201/304/2017) та від 30.01.2020 року у справі №554/5119/16-а.
За таких обставин, суд не погоджується з доводами відповідача щодо пропуску позивачем встановленого строку звернення до суду з даною позовною заявою.
Окремо суд звертає увагу відповідача, що посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 22.07.2021 року у справі №420/718/21 є безпідставним та необґрунтованим, з огляду на той факт, що в адміністративній справі №420/718/21 предметом спору виступали правовідносини стосовно виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за десять років, а саме: з 2011 року до 2020 року відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в свою чергу, в даній адміністративній справі предмет спору стосується перерахунку та виплати пенсії позивача.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за невраховуванні періоди роботи (20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року) за Списком № 1, починаючи з 20.09.2018 року, суд зазначає наступне.
Матеріали справи не містять доказів заборгованості з виплати пенсії позивача із врахування спірних періодів до моменту здійснення перерахунку та будь-якого рішення або іншого волевиявлення суб`єкта владних повноважень, що свідчили б про намір обмеження пенсійних виплат позивачу у майбутньому, в тому числі, при проведенні зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача.
Убезпечення в майбутньому обмеження виплати пенсії не узгоджуються із завданнями адміністративного судочинства.
У зв`язку з чим, дані вимоги позивача задоволенню не підлягає.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в наступній редакції:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З урахуванням зазначеного, враховуючи той факт, що вимоги позивача, які не підлягають задоволенню є похідними, судовий збір у розмірі 908,00 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський