Справа № 420/3965/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3965/22
УХВАЛА
23 лютого 2022 року м.Одеса
18 лютого 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Журид Сергія Миколайовича, в якому позивач просить суд:
визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів від 16.07.2019 року боржника ОСОБА_1 на банківському рахунку № НОМЕР_2 , на який зараховується державна допомога особі з інвалідністю в АТ «»Раффайзен банк Аваль».
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/3965/22 о 15:14:43 розподілена на суддю Аракелян М.М.
Розглянувши матеріали позовної заяви, суд встановив наступне.
Згідно п.4 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Як встановлено судом із доданих до позовної заяви матеріалів, арешт на нерухоме майно накладено у межах виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом, виданим Котовським міськрайонним судом Одеської області на виконання рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.05.2014 року у справі №505/1477/14-ц.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно¬правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв' язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно з частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом "місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів ( осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Положеннями частини 1 статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-
VIII Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб); у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами статті 447 ЦПК України Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 448 ЦПК України).

Таким чином, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій приватного виконавця до того суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, зокрема ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 59 Закону України Про виконавче провадження у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів боржника або його

частини є: 1) отримання виконавцем: документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця: зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону; письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення: заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №340/25/1927.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 06.03.2020 року у справі № 640/23588/19 зазначив, що оскільки, ОСОБА_l була відповідачем у цивільній справі та є боржником у виконавчих провадженнях (за виконавчим листом у цивільній справі) з примусового виконання цього рішення, то справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, спірні правовідносини виникли з виконання рішення суду у цивільній справі, що виключає можливість розгляду даної справи у порядку адміністративного судочинства, що, у свою чергу, є підставою для відмови у відкритті провадження на підставі п. І ч.1 ст.170 КАС України.

Згідно ч.6 ст.170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд роз`яснює, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства Котовським міськрайонним судом Одеської області в порядку, передбаченому ст.447 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 160, 161, 170, 241-243, 250, 256, 294, 297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Журид Сергія Миколайовича (вул. Балківська, 31, офіс 7, м. Одеса, 65029) про визнання протиправною та скасування постанови.

Роз`яснити, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства Котовським міськрайонним судом Одеської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскаржується в порядку та строки згідно ст.ст.295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Аракелян