Справа № 420/26586/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу (код 5116) Суворовського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області (відповідь-лист №5116-901/5116.2-21 від 29.04.2021 року за підписом т.в.о заступника начальника відділу Вербицької Ольги) в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді ID-картки замість втраченого (заява від 22.04.2021 року) на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу Суворовського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді ID-картки замість втраченого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відмова відповідач є незаконною, протиправною, такою що порушує конституційні права та свободи, обмежує особисті немайнові права та майнові інтереси громадянина України ОСОБА_2 , має для нього та його життя негативні наслідки, оскільки вже більше ніж 5 місяців без паспорту він не може офіційно ані приймати участь у правовідносинах, ані укладати правочини, ані оформити довіреності на представництво його інтересів, ані продавати/купувати нерухомість або транспортні засоби, ані отримувати/здійснювати грошові перекази, іншим чином виконувати вимоги чинного законодавства тощо, отже вказане оскаржуване рішення (відмова) суб`єкта владних повноважень безумовно підлягає визнанню протиправною та скасуванню з наступних підстав.

28.12.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

18.01.2022 року представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що ОСОБА_2 не ініціював процедуру встановлення належності до громадянства України перед відповідачем у порядку, що визначений чинним законодавством України. Враховуючи відсутність підтвердження встановлення належності до громадянства України 29.04.2021 Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області було відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не є громадянином України.

У відповіді на відзив від 27.01.2022 року позивач заперечує щодо наведених відповідачем доводів та зазначає, що наведене відповідачем у відзиві не спростовує фактичного порушення відповідачем прав позивача та обставин протиправності дій відповідача наведених у позові.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 28.07.2015 року мав прізвище ОСОБА_3 .

28.07.2015 року ОСОБА_4 (громадянин України) уклав шлюб з ОСОБА_5 (громадянкою України) та змінив прізвище на ОСОБА_6 (а.с.19).

20.12.2016 року ОСОБА_4 , звернувся до Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 у зв`язку зі зміною прізвища та надав наступні документи: свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане ВДРАЦС у Приморському районі реєстраційної служби Одеського МУЮ; постанова Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 року; ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 року; картка платника податків; документ про сплату адміністративного збору.

25.01.2017 року Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області листом № 5127/283 повідомив ОСОБА_4 , що підстав для видачі паспорта громадянина України на прізвище ОСОБА_6 згідно поданих документів немає.

Вказана відмова оскаржена позивачем до суду.

16.05.2017 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/1051/17 адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати позивачу паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

29.09.2017 року ОСОБА_2 , видано паспорт громадянина України № НОМЕР_2 у вигляді ID-картки (а.с.18). Орган, що видав паспорт 5127; запис №416), паспорт дійсний до 29.09.2027 року у зв`язку із зміною прізвища після шлюбу.

22.04.2021 року позивач звернувся до Суворовського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області із заявою щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді ID-картки взамін утраченого.

29.04.2021 року Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області розглянуто заяву позивача та надано відповідь, в якій, зокрема, повідомлено, що після проведення відповідних перевірок та розгляду матеріалів попереднього документування не було встановлено належність позивача до громадянства України та, зокрема, не встановлено, що позивач станом на 24 серпня 1991 року перебували в громадянстві колишнього СРСР, оскільки документи, що підтверджують зазначений факт, відсутні. Відсутність підтвердження належності до громадянства України є підставою для відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України, відповідно до п.п. 1 п. 100 (особа не є громадянином України) (а.с.8-12).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно з ч. 2 ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі Закон № 2235-III) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2235-III постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до пунктів 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення про паспорт громадянина України паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення

Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків.

Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України.

Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.

Отже, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Постановою КМУ від 25.03.2015 року № 302 затверджено зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України та запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру:

з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII;

з 1 листопада 2016 р. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою (п. 2 вказаної постанови).

Як встановлено судом, позивач втратив паспорт у формі ID-картки та звернувся до відповідача про видачу паспорта у формі ID-картки замість втраченого.

Відповідачем відмовлено позивачу у видачі паспорта у формі ID-картки замість втраченого з підстав відсутності підтвердження належності позивача до громадянства України (п.п. 1 п. 100 Порядку № 302) (а.с.8-12).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документи, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Суд зазначає, що 11.07.2003 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області ОСОБА_4 , видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 .

16.02.2016 року рішенням суду по справі № 815/6748/15 визнано протиправним та скасовано Висновок по матеріалах перевірки підстав оформлення паспорта громадянина України НОМЕР_3 , сформований від 22.05.2015 року головним спеціалістом відділу паспортної роботи та реєстрації фізичних осіб управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_7 , затвердженого 14.07.2015 року Директором Департаменту з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Державної міграційної служби України, ОСОБА_8 14.07.2015 року із внесеними виправленнями в пункті 2 резолютивної частини Висновку, яким закреслено текст: «Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» від 15.06.2006 №600» та від руки дописано текст: «наказу МВС України від 17.08.1994 року №316 «Про затвердження Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», «виправленому вірити директор ДПГРС ДМС України А.М.Чередниченко 04.12.2015». Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повернути ОСОБА_4 паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 11.07.2003 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області.

Надалі, 28.07.2015 року ОСОБА_4 , як громадянин України, уклав шлюб з ОСОБА_5 та змінив прізвище на ОСОБА_6 у зв`язку з чим 20.12.2016 року ОСОБА_4 , звернувся до Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 .

16.05.2017 року рішенням суду по справі № 815/1051/17 адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати позивачу паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.09.2017 року ОСОБА_2 , видано паспорт громадянина України № НОМЕР_2 у вигляді ID-картки (а.с.18).

Проте, позивач втратив паспорт громадянина України № НОМЕР_2 у вигляді ID-картки, а тому знову звернувся до відповідача із заявою про видачу паспорта громадянина України у вигляді ID-картки.

Тобто, до моменту втрати паспорта, позивач був громадянином України, що підтверджується висновками суду викладеними у рішеннях по справі № 815/6748/15 та № 815/1051/17.

До того ж, доказів позбавлення позивач громадянства України чи належності позивача до громадянства буд-якої іншої країни судом з матеріалів справи не встановлено та відповідачем не надано.

Водночас, відповідачем не надано доказів та судом не встановлено фактів, які 6 свідчили про подання позивачем під час оформлення паспорту громадянина України свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, чи приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого він не мав права на отримання паспорту.

Відповідно до п. 5 Постанови КМУ від 25.03.2015 року № 302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 р. № 745) (далі - Порядку № 302) у разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт.

Заявник для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого подає документи, передбачені п. 46 Порядку № 302.

Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт (п.49 Порядку № 302).

Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру.

Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).

До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.

Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта вперше із застосуванням засобів Реєстру) (п. 50 Порядку № 302).

Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт у зв`язку з поданням заяви про втрату паспорта і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

У разі оформлення паспорта особі, яка постійно проживає за кордоном, або яка постійно проживала за кордоном та повернулася на постійне проживання в Україну, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС проводить перевірку факту оформлення документів для виїзду на постійне проживання за кордон (п.51 Порядку № 302).

Відповідно до п.52-58 Порядку № 302 заява про втрату паспорта реєструється в день прийняття до розгляду заяви-анкети в журналі за формою, встановленою МВС, після чого працівник територіального підрозділу ДМС формує справу про втрату або викрадення паспорта, до якої долучаються подані документи та матеріали перевірки. Дані про факт втрати/викрадення паспорта зразка 1994 року вносяться до відомчої інформаційної системи ДМС не пізніше наступного дня.

Працівником територіального підрозділу ДМС проводиться перевірка персональних даних особи за даними обліку територіального органу ДМС.

Якщо паспорт, який втрачено/викрадено, був виданий територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву про втрату паспорта, працівник територіального підрозділу ДМС порівнює дані особи та її фотозображення з даними заяви про видачу паспорта, який втрачено/викрадено, та вклеєною до неї фотокарткою, і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі видачі паспорта, який втрачено/викрадено, іншим територіальним підрозділом ДМС для підтвердження видачі особі паспорта, який втрачено/викрадено, не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального підрозділу ДМС надсилається запит за формою, встановленою МВС.

Перевірка за запитом проводиться протягом двох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, наведені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними наведеними у заяві про видачу паспорта, який втрачено/викрадено, та вклеєною до неї фотокарткою. У графі Службові відмітки заяви про видачу паспорта проставляється відмітка про дату надходження запиту та територіальний підрозділ ДМС, який здійснює оформлення паспорта замість втраченого/викраденого.

За результатами перевірки надається відповідь територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, за формою, встановленою МВС, та заява про видачу паспорта, який втрачено/викрадено, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі коли під час порівняння фотозображення із фотокарткою не встановлено тотожність зображеної на них особи або виявлено невідповідність відомостей, зазначених у запиті, даним, наведеним у заяві про видачу паспорта, який втрачено/викрадено, про це повідомляється територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, для вжиття додаткових заходів з ідентифікації особи і з`ясування обставин виникнення розбіжностей.

Після проведення необхідних перевірок за заявою про втрату паспорта, встановлення факту оформлення особі паспорта, який заявлено як втрачений/викрадений, та його реквізитів, ідентифікації особи працівник територіального підрозділу ДМС складає за заявою про втрату паспорта висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником такого територіального підрозділу ДМС. У висновку зазначаються результати перевірки і прийняте рішення про оформлення паспорта (п.60 Порядку № 302).

Пунктом 100 Порядку № 302 встановлено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо:

1) особа не є громадянином України;

2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання);

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію;

4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта;

5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта;

6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

Положеннями п. 101 Порядку № 302 визначено, що у рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, зазначаються підстави відмови.

У разі подання заяви-анкети через уповноваженого суб`єкта територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС надсилає письмове повідомлення про прийняте рішення до уповноваженого суб`єкта для подальшого вручення заявнику.

Заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за даним позовом підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною відмови Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу (код 5116) Суворовського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області (відповідь-лист №5116-901/5116.2-21 від 29.04.2021 року за підписом т.в.о заступника начальника відділу Вербицької Ольги) в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді ID-картки замість втраченого (заява від 22.04.2021 року) на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу Суворовського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді ID-картки замість втраченого та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду у даному рішенні.

Саме такий спосіб захисту порушених прав позивача суд вважає належним та достатнім з огляду на характер спірних правовідносин та здійснення відповідачем, як адміністративним органом влади, дискреційних повноважень.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги за даним позовом підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС країни рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, Одеса, Одеська область, 65045, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу (код 5116) Суворовського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області (відповідь-лист №5116-901/5116.2-21 від 29.04.2021 року за підписом т.в.о заступника начальника відділу Вербицької Ольги) в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді ID-картки замість втраченого (заява від 22.04.2021 року) на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу Суворовського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді ID-картки замість втраченого та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду у даному рішенні.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 1984,80 грн.

У задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Л.М. Токмілова