Справа № 640/25694/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянки Ісламської Республіки Афганістану ОСОБА_1 , яка діє в інтересах та інтересах своїх неповнолітньої брата ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року по справі за позовом Громадянки Ісламської Республіки Афганістану ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої сестри ОСОБА_3 та неповнолітнього брата ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання чинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Громадянка Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітньої сестри ОСОБА_3 та неповнолітнього брата ОСОБА_2 із позовом до Державної міграційної служби України, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України № 209-21 від 25.06.2021 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянці Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 та її неповнолітнього брата ОСОБА_2 та неповнолітньої сестри ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Державну міграційну служби України повторно розглянути заяву громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з вручення ухвали.

Зокрема, ухвалою судді, в порядку виконання обов`язку, визначеного ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивача було зобов`язано надати суду:

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом із обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску або надати докази отримання позивачем вказаного повідомлення саме 31.08.2021;

- докази, які підтверджують, що позивач здійснила усі залежні від неї дії, спрямовані на отримання копії матеріалів особової справи громадянки Ісламської Республіки Афганістану ОСОБА_1 , яка діє в інтересах та інтересах своїх неповнолітньої брата ОСОБА_2 та рішення Державної міграційної служби України № 209-21 від 25.06.2021;

- докази, що підтверджують обставини на яких гуртуються вимоги позивача, зокрема, належним чином засвідчену копію заяви (заяв) громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , яка діє в інтересах та інтересах своїх неповнолітньої брата ОСОБА_2 про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, а також копії всіх документів (відповідно до кількості учасників справи), які надавались останніми відповідачу разом із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, рішення № 209-21 від 25.06.2021 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянці Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітньої сестри ОСОБА_3 та неповнолітнього брата ОСОБА_2 ;

- заяву про залучення третьої особи до участі у справі, а також на яких підставах третю особу належить залучити до участі у справі та на які права, свободи, інтереси або обов`язки цієї особи може вплинути рішення у справі.

На адресу суду першої інстанції надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви за підписом представника позивача, адвоката Правлюка Павла Анатолійовича на підтвердження чого надано ордер серія ВС № 1101302 від 08.10.2021 року про надання правової допомоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 8 частини 4 статті 169 КАС України, оскільки адміністративний позов подано передчасно.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції обмежено позивача у праві на судовий розгляд з формальних підстав.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до вимог законодавства.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції зазначено, що на підтвердження повноважень адвоката Правдюка Павла Анатолійовича надано ордер серія ВС № 1101302 від 08.10.2021 про надання правової допомоги. Разом з тим, у даному випадку в ордері не зазначено обов`язкові реквізити, передбачені п/п 12.5 п. 12 Положення, а саме: номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане.

Отже, на думку суду першої інстанції вищезазначений ордер не може вважатися належним доказом на підтвердження повноважень адвоката, колегія суддів не погоджується з даними твердження, з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини 4 статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Частинами першої, другої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI (надалі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Згідно з пунктом 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №36 (надалі - Положення N 36), ордер встановленої цим Положенням форми є належним і достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Як вбачається з матеріалів справи, що адвокатом Правдюком Павлом Анатолійовичем надано ордер серія ВС № 1101302 від 08.10.2021 про надання правової допомоги, в якому зазначено, що останній діє на підставі свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №001057 від 26 червня 2018 року.

Згідно частини 4 статті 17 Закон №5076-VI інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.

Як вбачається з Єдиного реєстру адвокатів України, що адвокат Пердюк П.А. зареєстрований, як діючий адвокат та діє на підставі свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №001057 від 26 червня 2018 року (https://erau.unba.org.ua/profile/63995).

Аналіз викладених положень чинного законодавства дозволяє зробити висновок про те, що ордер є самостійним (окремим) документом, що підтверджує повноваження адвоката як представника, юридичне значення якого не залежить від заповнення розділу номер посвідчення. Отже твердження суду першої інстанції, що ордер не може вважатися належним доказом на підтвердження повноважень адвоката, колегія вважає необґрунтованим та безпідставним.

Щодо посилання суду першої інстанції, що позивач не мала змоги укладати від імені неповнолітніх договір з адвокатом на представлення інтересів неповнолітніх, колегія суддів критично ставиться до даних тверджень, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, що позивачем подавалися документи в Міграційну службу щодо неповнолітніх (брата, сестри) та у останнього не виникла жодних зауважень щодо поданих документів.

Колегія суддів зауважує, що право особи на доступ до правосуддя гарантоване статтею 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань та посадових осіб.

Слід зазначити, що частиною другою статті 129 Конституції України, як одну з основних засад судочинства визначено, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Суд виходить з того, що забезпечення конституційного права на апеляційне оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану апеляційну скаргу.

У справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішеннях у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Постановивши ухвалу про повернення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції фактично позбавив позивача права доступу до суду, що свідчить про порушення її права звернення до адміністративного суду, гарантованого ст. 5 КАС України.

Також, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позивачем викладено позовні вимоги на власний розсуд, а суд не позбавлений права надати належну оцінку даним доводам під час розгляду справи по суті та витребування документів, які вважає недостатніми для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено формалізм та позбавлено права позивача (неповнолітніх дітей) на доступ до правосуддя, так, як витребувано у позивача докази пропущення строку звернення до суду, проте, як свідчать матеріали справи позивачем своєчасно подано позовну заяву, а отже не пропущено строку звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції в порушення вимог законодавства повернуто позовну заяву позивачеві не зазначивши, які із вимог не виконано позивачем, що є порушенням вимог процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо повернення позовної заяви позивача з підстав зазначених в ухвалі, що є порушенням вимог процесуального права.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 320 КАС України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасування, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 312, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянки Ісламської Республіки Афганістану ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітньої сестри ОСОБА_3 та неповнолітнього брата ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан