Справа № 240/6254/21
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 лютого 2022 року м. Житомир справа № 240/6254/21
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Шимоновича Р.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:
- визнати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області №82 о/с від 05.03.2021 року в частині, що стосується звільнення з посади та призначення на посаду дільничого офіцера поліції ОСОБА_1 незаконним та скасувати;
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області (реорганізованого правонаступника Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області).
Обгрунтовано позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 працював на посаді старшого дільничого офіцера поліції сектору провенції Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції (м. Олевськ). Нещодавно Олевське відділення поліції Коростенського відділу поліції Коростенського відділу поліції було реорганізоване у відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області. Наказом ГУНП в Житомирській області №82 о/с від 05.03.2021 року його було звільнено із займаної посади та призначено старшим дільничим офіцером поліції сектору превенції відділення поліції №4 Житомирського району управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області, територіальне розташування якого м. Пулини. На переконання позивача, звільнення його із займаної посади та наступне призначення у відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області є незаконним, так як його не повідомили про це у визначені Законом строки, при звільненні не перевірили переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавство, не довели чи дійсно мало місце скорочення саме цієї посади.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. призначено підготовче засідання у справі на 19.05.2021 року.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Мотивував таку позицію тим, що наказом ГУНП в Житомирській області №82 о/с від 05.03.2021 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади та призначено старшим дільничим офіцером поліції сектору превенції відділення поліції №4 Житомирського району управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області. Переміщення ОСОБА_1 було проведено за ініціативою прямого керівника у відповідності до подання начальника УПД ГУНП у Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_2 від 04.03.2021 року. Відмітив, що з метою виконання вказаного вище наказу та вирішення питання щодо переміщення ОСОБА_1 на іншу посаду управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Житомирській області було вжито ряд організаційних та практичних заходів, зокрема посадовими особами відділу комлектування УКЗ ГУНП в Житомирській області здійснювалися дзвінки на контактний номер телефону позивача, в ході яких останній запевняв, що що прибуде до відділу комплектування УКЗ ГУНП в Житомирській області для ознайомлення з існуючим некомплектом та вирішення питання щодо подальшого проходження служби в поліції, але натомість так і не з`явився до УКЗ. Відповідач намагався всіляко повідомити позивача з оскаржуваним наказом, але сам позивач жодним чином на дії відповідача не реагував. Вказане свідчить, що ОСОБА_1 чинив перепони для узгодження нового місця несення служби, не зважаючи на те, що йому достеменно було відомо про те, що відбулося скорочення всіх посад Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, що підтверджується відомістю від 05.01.2021 року. З огляду на зазначене, відповідач за своєю ініціативою перемітив позивача на іншу посаду, зважаючи на інтереси служби.
19.05.2021 року у судовому засіданні представник позивача просив суд надати час для ознайомлення з відзивом на позовну заяву. Також, представник позивача заявив клопотання про витребування у відповідача доказів, які мають значення для розгляду справи по суті. Оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 03.06.2021 року.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій стверджує, що безпосереднім керівником позивача порушено клопотання про переміщення позивача. Оскаржуваним у даній справі наказом позивача звільнено із займаної посади та призначено на посаду старшим дільничим офіцером поліції сектору превенції відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області. розташованому у смт. Пулини, Житомирської області. Разом з тим, відмітив, що переведення відрізнається від перемішення тим, що при переведенні працівнику доручається та ж сама або інша робота в цьому підприємстві, але в іній місцевості. Водночас, при переміщенні працівник залишається на тому ж підприємстві, установі, організації, але на іншому робочому місці, в іншому структурному підрозділі у тій же місцевості. Стаття 32 КЗпП України встановлює можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених ст.33 КЗпП України та в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, фактично відбулось переведення в іншу місцевість. Законом встановлено обов`язкову умову переведення в іншу місцевість, а саме - згода працівника. В порушення вимог статті 32 КЗпП України, відповідачем не отримано згоду на переведення в іншу місцевість. Крім того, відмітив, що відповідач у відзиві зазначив, що позивачу вакантні посади не пропонувались, оскільки в Олевському відділенні поліції Коростенського відділу поліції скорочено всі посади. Проте, позивач зауважив, що Олевське відділення поліції Коростенського відділу поліції було реорганізовано у відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області, в штатному розписі якого наявна посада, яку до цього займав позивач. На думку позивача, спірний наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області №82 о/с від 05.03.2021 року є протиправним, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
03.06.2021 року на адресу суду надійшли запитувані судом документи.
03.06.2021 року підготовче засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне підготовче засідання призначено на 23.06.2021 року.
17.06.2021 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача заперечуючи щодо доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, відмітив, що порядок переміщення або переведення поліцейського визначено у ст. 65 Закону України "Про національну поліцію" №580, відповідно до якої переміщення поліцейських здійснюється, зокрема, на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації. Тобто, вказана норма, передбачає можливість переміщення поліцейського на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.
23.06.2021 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 30.06.2021 року.
30.06.2021 року справа у судовому засіданні не слухалась, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Чергове судове засідання у справі призначено на 14.07.2021 року.
14.07.2021 року суд, без виходу до нарадчої кімнати, закрив підготовче засідання та призначив розгляд справи по суті на 08.09.2021 року.
08.09.2021 року у судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що зазначені у позовній заяві.
Представник відповідача проти заявлених вимог заперечував повністю та просив відмовити у задоволенні позову.
Протокольною ухвалою суду від 08.09.2021 року суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що капітан поліції ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України з листопада 2015 року. З 09.12.2016 року по 06.03.2021 року перебував на посаді старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.
17 липня 2020 року Верховна Рада України прийняла Постанову №3650 "Про утворення та ліквідацію районів". Національна поліція України переформатувала свої територіальні підрозділи згідно з новим адміністративно-територіальним устроєм з урахуванням чисельності населення і навантаження на поліцейських. Наказом Національної поліції України від 16.12.2020 року №984 дск, відділи та відділення поліції Головного управління Національної поліції реорганізовно та створено натомість - сектори та відділи поліцейської діяльності, відділи та відділення поліції в складі Бердичівського, Новоград - Волинського районних відділів, Житомирського та Коростенського районних управлінь поліції.
Враховуючи професійні,особисті якості капітана поліції ОСОБА_1 виходячи з інтересів служби, а саме забезпечення захисту прав і законних інтересів громадян, керуючись пунктом 8 частини 10 статті 62 (переміщення по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей), підпунктом 1 пункту 2 частини 1 статті 65 (для більш ефективної служби виходячи з інтересів служби) Закону України "Про національну поліцію", безпосереднім керівником начальником УПД ГУНП в Житомирській області порушено клопотання про переміщення старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції Олевського відділення поліції Коростенського відділу Головного управління Національної поліції в Житомирській області.
Наказом ГУНП в Житомирській області від 05.03.2021 року №82 о/с ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та призначено старшим дільничим офіцером поліції сектору превенції відділення поліції №4 Житомирського районного управління Національної поліції в Житомирській області.
Позивач, вважаючи оскаржуваний наказ протиправними та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняті не у відповідності до вимог чинного законодавства, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується викладеним нижче.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 2 липня 2015 року №580-VІІІ "Про Національну поліцію" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580-VІІІ).
В частині 1 статті 17 Закону №580-VIII закріплено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Основні обов`язки поліцейського наведені у статті 18 Закону №580-VIII.
Так, положеннями пунктів 1, 2 частини 1 статті Закону №580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно із частиною 1 статті 59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частиною 3 статті 59 Закону №580-VIII установлено, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно до частини 4 статті 59 Закону №580-VIII видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Положеннями ст.60 Закону №580-VIII передбачено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За змістом пункту 8 частини 10 статті 62 Закон №580-VIII поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.
Порядок переміщення та переведення поліцейського визначено у статті 65 Закону №580-VII.
Відповідно до частини 1 статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:
1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;
3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону.
Частиною 2 вказаної статті 65 Закону №580-VIII визначено, що посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.
У відповідності до частини 4 статті 65 Закону №580-VIII поліцейський, переміщений з вищої посади на посаду, нижчу ніж та, яку він займав, у подальшому просувається по службі з дотриманням вимог, визначених цим Законом, а звільнений з посади в дисциплінарному порядку, - після зняття дисциплінарного стягнення.
Згідно до положень частини 7 статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
Частинами восьмою, дев`ятою статті 65 Закону №580-VIII унормовано, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.
Відповідно до ч. 10 статті 65 Закону №580-VIII у разі, якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження.
Статтею 32 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) визначено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.
Приписами статті 33 КЗпП України зазначено, що тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою. Власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 року № 1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, та Перелік документів з питань проходження служби.
Відповідно до п.1-3 вказаного Порядку видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.
Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 р. №1235, є такі документи з питань проходження служби: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про установлення додаткових видів грошового забезпечення.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.07.2012 р. № 650 затверджено Інструкцію з оформлення документів у системі МВС України (далі - Інструкція №650), вимоги якої поширюються на організаційно-розпорядчі документи - накази, доручення, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, які створюються в результаті діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ, навчальних закладів, науково-дослідних установ, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління МВС.
Згідно до приписів Інструкції № 650: рапорт - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання; подання - документ, що містить пропозиції про призначення, переміщення або заохочення особового складу, а також рекомендації щодо визначених дій і заходів з питань діяльності установ; доповідна записка - документ, адресований керівникові установи, яким останній інформується про невідомий йому факт, подію тощо, з обов`язковим внесенням пропозицій.
Фактично спірні правовідносини виникли з приводу застосування відносно позивача положень підпункту 1 пункту 2 частини першої статті 65 Закону «Про Національну поліцію».
Суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не урегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIІI є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі застосуванню підлягають норми спеціального законодавства.
Суд вважає, що в даному випадку спеціальний Закон №580-VIII встановлює підстави переміщення, які зазначені у частині 1 статті 65 Закону та порядок переміщення, який визначає, за чиєю ініціативою таке переміщення відбувається. Таке переміщення може відбуватися за ініціативою поліцейського або ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення (ч.8 ст.65 Закону № 580-VIII).
Проте, положеннями Закону 580-VIII не врегульовано випадки, коли переведення відбувається або в межах однієї місцевості або до іншої місцевості, про що йдеться у статті 32 КЗпП України.
Так, приписи статті 32 КЗпП України визначають можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.
Таким чином, суд вважає можливим застосувати у даному випадку норми КЗпП України, які врегульовують переведення працівника на роботу до іншої місцевості.
Судом встановлено, що капітана поліції ОСОБА_1 враховуючи його професійна та особисті якості, виходячи з інтересів служби, а саме: забезпечення захисту прав і законних інтересів громадян, керуючись пунктом 8 частини 10 статті 62 (переміщення по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей), підпунктом 1 пункту 2 частини 1 стаття 65 (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) Закону України "Про національну поліцію", безпосереднім керівником начальником УПД ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 порушено клопотання про переміщення старшого дільничого офіцера поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_1 на посаду старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області з посадовим окладом 2500 гривень.
Водночас, суд відмічає, що в силу вимог частини першої статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, або в іншу місцевість, допускається за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.
Частиною другою вказаної статті визначено, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.
Тобто, переведення відрізняється тим, що при переведенні працівнику доручається та ж сама або інша робота на іншому підприємстві, або робота на цьому ж підприємстві, але в іншій місцевості. Водночас, при переміщенні працівник залишається на тому ж підприємстві, в установі, організації, але на іншому робочому місці, в іншому структурному підрозділі у тій же місцевості.
Таким чином, стаття 32 КЗпП України встановлює можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 КЗпП України та в інших випадках, передбачених законодавсвом.
За таких обставин, суд вважає можливим до спірних правовідносин застосувати норми КЗпП України, які врегульовують переведення працівника на роботу до іншої місцевості.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.10.2019 року у справі №420/5192/18.
Оскаржуваним наказом №82 о/с від 05.03.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та призначено старшим дільничим офіцером поліції сектору превенції відділення поліції №4 Житомирського районного управління Національної поліції в Житомирській області (територіальне розташування якого м. Пулини, Житомирської області).
У даному випадку, ОСОБА_1 переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві/установі, однак в іншу місцевість, без його згоди.
Матеріали справи не містять рапорту позивача про переведення чи доказів його згоди на таке переведення. За таких обставин, з урахуванням приписів ст. 32 КЗпП України, позивач був неправомірно переведений до іншої місцевості без його згоди.
Крім того, відповідач не довів неможливості призначення позивача на рівнозначну посаду старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції відділення полції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.
Слід наголосити, що організаційно-штатні зміни відбулися в територіальних підрозділах в межах однієї юридичної особи - ГУНП у Житомирській області, та не супроводжувалися ліквідацією юридичної особи, підрозділів і утворенням нових.
За таких обставин, судом не встановлено жодних перешкод для поновлення позивача на новій посаді старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, яка передбачена штатним розписом, та є аналогічною тій, яку обіймала позивач до проведення організаційно-штатних змін.
При цьому, доводи відповідача про правомірність переміщення позивача на рівнозначну посаду суд вважає безпідставними, оскільки вони суперечать як правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.10.2019 року у справі № 420/5192/18, яка ухвалена судом касаційної інстанції за подібних обставин, так і встановленим судом обставинам у даній справі.
Враховуючи викладене, оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області №82 о/с від 05.03.2021 року в частині призначення ОСОБА_1 на посаді старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області, прийнято відповідачем без належних правових підстав та з порушенням норм трудового законодавства, а тому він є протиправним та підлягає скасуванню.
Скасовуючи оскаржуваний наказ, для ефективного захисту порушених прав позивача, останнього слід поновити на посаді, з якої його незаконно переведено - старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області, а у разі її відсутності поновити на аналогічній посаді, яку обіймав позивач до проведення організаційно-штатних змін з 06.03.2021 року.
Суд відмічає, що ефективний спосіб захисту повинний забезпечити поновлення порушеного права і має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі п.3 ч.1 ст.371 КАС України рішення в частині поновлення на посаді слід допустити до негайного виконання.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області №82 о/с від 05.03.2021 року в частині призначення ОСОБА_1 на посаді старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області.
Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області, а у разі її відсутності поновити на аналогічній посаді, яку обіймав позивач до проведення організаційно-штатних змін з 06.03.2021 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді у відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2022 року.

Суддя Р.М.Шимонович