Справа № 128/79/22
Суддя: Шевчук Л. П.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/79/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Ружицькій І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділу поліції №5 (м. Немирів) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Зацерковного Олега Васильовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бегейма М.О. звернувся до суду із позовом до інспектора СРПП Відділу поліції №5 (м. Немирів) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Зацерковного О.В., Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАБ №951317 від 23.05.2021 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення якого на позивача було накладено штраф у розмірі 510 грн. Адміністративний позов, поданий у новій редакції на виконання вимог ухвали суду від 13.01.2022, мотивований тим, що вказане в оскаржувані постанові не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 23.05.2021 жодних правопорушень не вчиняв і був зупинений працівниками поліції на території с. Степанівка, де він проживає, повністю безпідставно. Тобто, за відсутності будь яких передбачених на те законом підстав. Проте, будучи законослухняним громадянином, позивач пред`явив поліцейському своє посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, які він мав при собі. Дане не заперечується в оскаржувані постанові. В подальшому з боку працівників поліції почалися відкриті необгрунтовані чіпляння до позивача, що потім переросло в непорозуміння та конфліктну ситуацію між водієм та поліцейським, оскільки позивач був повністю впевнений у тому, що ПДР не порушував, адже їхав із пристебнутим ременем безпеки, був повністю тверезим та усі необхідні документи пред`явив поліцейському. Однак, як виявилося, 23.05.2021 працівниками поліції було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності не лише за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а й за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Хоча жодних протоколів про вчинення адміністративних правопорушень чи постанов про на накладення адміністративного стягнення поліцейські ОСОБА_1 у день їх складання не надавали, а також водійське посвідчення не вилучали. Про існування оскаржуваної постанови позивачу стало відомо випадково лише після ознайомлення представника 30.12.2021 із матеріалами судової справи №128/1550/21, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, де міститься і засвідчена копія оскаржуваної постанови. Про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП позивачу стало відомо лише в грудні 2021 року, оскільки його не було в Україні в період з 06.06.2021 по 02.11.2021. Щодо оскаржуваної постанови, то зазначає, що працівники поліції не ознайомили його із доказами керування транспортним засобом із непристебнутим ременем безпеки. І взагалі, будь яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушень, не надано, його не ознайомлювали із матеріалами справи, не роз`яснювали його права, не пропонувалося надати будь які докази, пояснення, не вручили йому копії постанови. Окрім того, в оскаржуваній постанові не вказано час її складання. До того ж, місцем вчинення правопорушення в постанові вказано АДРЕСА_1 . Стапанівка такої вулиці не було і немає. Тобто, місце вчинення правопорушення вказано в неіснуючому місці. Отже звинувачення відповідача у вчиненні ним правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП є безпідставними. На підставі викладеного просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача серія БАБ №951317 від 23.05.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 28-34).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13.01.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строки їх усунення (а.с. 20).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.01.2022 ОСОБА_1 поновлено строк на звернення до адміністративного суду із даним позовом (а.с. 35).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.01.2022 позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 36).

Відповідачам у встановленому законом порядку було надіслано копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Відповідачам було запропоновано надати відзив на позов. Відзиву на позовну заяву відповідачі не надали.

В судове засідання, відповідачі будучи належним чином та завчасно повідомленим, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бегейма М.О. надав суду письмову заяву у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, судове засідання просив проводити без його участі.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вказаних норм закону, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії БАБ № 951317, складеною інспектором СРПП Відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Зацерковним О.В. 23.05.2021, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121, ч. 1 ст. 126 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. (а.с.15)

Згідно даної постанови, 23.05.2021 о 10 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Chrysler Town Country», д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області по вул. Центральній, керував даним транспортним засобом не будучи пристебнутим ременем безпеки та пред`явив посвідчення водія і реєстраційні документи не належним чином, що не дає можливості поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в даних документах, чим порушив п.п. 2.3(в), 2.1 (а), 2.1 (б) ПДР. Тобто, вчинив правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 121 КУпАП. Доказами зазначено відео з бодікамери.

Дані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Вказані правовідносини регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху України.

Відповідно до частини 1 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення і пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - є доказами у справі про адміністративне правопорушення. Проте, жоден із вказаних доказів не має пріоритету над іншим і повинні оцінюватися в сукупності або ж спростовуватися іншими доказами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 (в) ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Пунктами 2.1(а), 2.1(б) ПДР України, передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Частиною п`ятою статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В позовній заяві позивач зазначив, що правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП не вчиняв, оскільки під час керування транспортним засобом був пристебнутий ременем безпеки та на вимогу працівників поліції пред`явив посвідчення водія і реєстраційні документи на транспортний засіб. Окрім того, з відповіді старости Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради С.Зашкарука №18-24/3-23 від 11.01.2022 вбачається, що станом на 23.05.2021 на території с. Степанівка Вінницького району Вінницької області вулиця Центаральна не існувала та на даний час такої вулиці в селі немає.

Натомість відповідачами не виконано свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, доказів на спростування тверджень позивача не надано, відзиву на позовну заяву не подано.

Згідно частини 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, як вбачається зі змісту постанови Серія БАБ №915317 від 23.05.2021, саме порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 (в), 2.1 (а) та 2.1(б) Правил дорожнього руху України, слугувало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно відповіді старости Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради С.Зашкарука №18-24/3-23 від 11.01.2022, станом на 23.05.2021 на території с. Степанівка Вінницького району Вінницької області вулиця Центаральна не існувала та на даний час такої вулиці в селі немає (а.с. 45).

Свій обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 77 КАС України, щодо доведення правомірності винесеного рішення відповідачами не виконано, в судове засідання не з`явилися, відзиву на позовну заяву не надали.

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем не доведена правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обгрунтованості постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскаржувана постанова скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 255, 251, 252, 277-2, 278, 280, 285 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 12, 14, 19, 20, 22, 32, 72, 94, 122, 139 , 143, 192, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділу поліції №5 (м. Немирів) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Зацерковного Олега Васильовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ №951317 від 23.05.2021, винесену інспектором СРПП Відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Зацерковним Олегом Васильовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.П. Шевчук