Справа № 380/17989/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати дії суб`єкта владних повноважень - Управління виконавчої дирекції Фонду соцстрахування у Львівській області, спрямовані на припинення (зупинення) належних мені страхових сум по професійному захворюванню, протиправними;

- постанову Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соцстрахування у Львівській області від 01 вересня 2019 року № 1316/72361/72361/10 скасувати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що до отримання професійного захворювання працював прохідником підземним у ВАТ «Червоноградське шахтопрохідницьке підприємство». Через вплив шкідливих факторів (значна запиленість повітря) позивач важко захворів. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 червня 2014 року позивачу встановлено діагноз: пневмоконіоз 1 ст. вузликової форми 1/1 р/ц, емфізема легень ЛН І-ІІ ст. (першого - другого). За наслідками захворювання міжрайонною спеціалізованою профпатологічною МСЕК позивачу 19 червня 2014 року первинно безтерміново визначено 15 відсотків втрати професійної працездатності. Постановою ВВД ФСНВ в м. Червонограді від 04 липня 2014 року № 1306/72361/72361/3 позивачу призначено щомісячну страхову виплату у сумі 1121,61 грн. У 2015 році при повторному огляді позивачу встановлено 25 відсотків втрати професійної працездатності через виявлений раніше пневмоконіоз ДН І-ІІ ст. Постановою ВВД ФСНВ в м. Червонограді від 13 березня 2015 року № 1306/72361/72361/4 через зміну ступеня втрати працездатності з 15 до 25 відсотків позивачу збільшено розмір щомісячної страхової виплати, яка у збільшеному розмірі проводились до серпня 2019 року. Постановою ВВД ФСНВ в м. Червонограді Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 01 вересня 2019 року № 1316/72361/72361/10 (далі - оскаржувана постанова) позивачу припинено (затримано) щомісячну страхову виплату в розмірі 2910,08 грн. Позивач вказує, що про порушення свого права на отримання цієї виплати він дізнався лише в червні 2021 року після надіслання відповідачем оскаржуваної постанови. Стверджує, що до цього часу не міг знати про наявність оскаржуваної постанови, позаяк відповідач переконував, що має місце лише зупинення виплат. Зупинення ж і припинення не є рівнозначними діями відповідача. Позивач зазначає, що підставою для припинення (затримання) щомісячної страхової виплати згідно оскаржуваної постанови є покликання на висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) № 220 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000364 від 22 серпня 2015 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України. Правовою підставою є частина третя статті 44, стаття 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме «якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості».

Дії та постанову відповідача щодо припинення (затримання) щомісячної страхової виплати позивач уважає протиправними, оскільки за змістом пункту 3 частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» таке припинення було б правомірним, якби щомісячну страхову виплату йому дійсно було призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Позивач переконує, що у його випадку таких документів як і при призначенні щомісячної страхової виплати так і станом на сьогодні немає. Судово-медичний висновок в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000364 щодо невідомої позивачу особи не може слугувати доказом подання документів, які містять неправдиві відомості, адже ніяких таких документів позивач особисто не підробляв та не вносив до них неправдиві відомості. Хто ж вносив у документи неправдиві відомості і чи дійсно були ці відомості в документах, поданих для призначення щомісячної страхової виплати, неправдивими відповідач під час листування з позивачем у порядку Закону України «Про звернення громадян» не вказав. Позивач наголошує, що сам по собі судово-медичний висновок невідомого йому змісту не може бути підставою для припинення (затримання) щомісячної страхової виплати, позаяк він є лише доказом можливого зловживання підозрюваної у вчиненні злочину особи службовим становищем у кримінальній справі, слухання якої не завершено, а вина цієї особи наразі не встановлена вироком суду. На думку позивача, вказаний вище висновок судово-медичної експертизи разом з іншими доказами повинен бути підтриманий та визнаний судом в ухваленому ним вироку і лише тоді він може слугувати підставою для припинення (затримання) щомісячної страхової виплати. Також стаття 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не містить такої підстави для припинення (затримання) щомісячної страхової виплати як наявність судово-медичного висновку. Тому позивач уважає, що припинення відповідачем щомісячної страхової виплати з підстав наявності судово-медичного висновку є передчасним. Разом з тим позивач зауважує, що відсутні і інші підстави для припинення (затримання) щомісячної страхової виплати, як-от: перебування закордоном, на державному утриманні, заподіяння травми, ухилення від реабілітації, інші випадки, передбачені законодавством. В той же час зупинення Фондом соціального страхування уже призначених виплат і тих, які виплачувались, законодавством не передбачено. Крім того, позивач стверджує, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, а отже прийнята з порушенням принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень. Підсумовуючи, позивач зазначає, що дії та постанова відповідача щодо припинення (затримання) щомісячної страхової виплати суперечать вимогам статей 46, 64 Конституції України, а тому такі дії належить визнати протиправними, а постанову скасувати.

Ураховуючи вищевикладене, позивач просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що позивач пропустив встановлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення з цим позовом до суду, оскільки про підстави припинення щомісячної страхової виплати йому було відомо ще у жовтні 2019 року з листа Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 18 жовтня 2019 року № 30.02.1-09-1475, який він отримав 21 жовтня 2019 року.

По суті спору відповідач зазначає, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області листом від 03 жовтня 2019 року № 12615/16/04-2019 надіслано до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області висновки експертів (комісійна судово-медична експертиза) щодо безпідставного встановлення діагнозу професійного захворювання «пневмоконіоз» потерпілим, в тому числі й позивачу. Відповідно до висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) комунального закладу ЛОР Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи від 30 червня 2017 року № 164 у процесі досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000364: «беручи до уваги дані протоколу № 36-л/7 засідання ЦЛЕК Клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці» НАМН України та результати контрольних спірографічних і рентгенологічного обстежень хворого ОСОБА_1 за 24.03.2016 на час проведення експертизи і приймаючи до уваги висновки членів комісії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , наявність у пацієнта діагнозу «пневмоконіоз» встановленого ЛЕК ЛОКЛ, 29.05.2014 - комісія не підтверджує». Згідно з пунктом третім частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Тому з огляду на викладене, постановою відповідача від 01 вересня 2019 року № 1316/72361/72361/10 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» відповідно до частини 3 статті 44, статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачу припинено щомісячну страхову виплату в розмірі 2910,08 грн. Підстава припинення: висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000364 від 22 серпня 2015 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України. За таких обставин відповідач уважає, що його дії щодо припинення щомісячної страхової виплати позивачу ґрунтуються на вимогах законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Ураховуючи викладене, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач просить суд розгляд справи проводити з повідомленням та викликом сторін.

На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив, у якій додатково вказує про те, що строк звернення до суду ним не пропущений, оскільки листа, на який покликається відповідач, він не отримував, його зміст позивачу невідомий. Окрім того, факт припинення щомісячної страхової виплати стає очевидним тільки після отримання офіційного документа - відповідної постанови Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області. Зазначену постанову позивач отримав лише у третій декаді червня 2021 року, відтак строк звернення з цим позовом до суду належить обчислювати з третьої декади червня 2021 року. Крім того, позивач зазначає, що у спірному випадку основним документом щодо припинення щомісячної страхової виплати є висновок експерта, однак у справі відсутня постанова слідчого про призначення експертизи. Зловживання службовим становищем лікарями ЛЕК не обов`язково призводить до скасування прийнятих ними рішень. У висновку експертів мова йде про невираженість клінічних проявів ОСОБА_1 на момент огляду. До складу осіб, які проводили експертизу, входили особи (Гречківська, Остапенко, Рябець, Мусієнко, Мазур, Горбань, Мицик), які не є експертами - в Державному реєстрі експертів вони не зареєстровані. Отже, висновок експерта не є належним, допустимим та достовірним доказом, що суперечить вимогам статей 73 - 75 КАС України.

Також у відповіді на відзив позивач просить розгляд справи проводити за його участю та участю його адвоката.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 25 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін. Визначено відповідачу подати до суду докази, які слугували підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 01 вересня 2019 року № 1316/72361/72361/10 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати».

Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.

Щодо клопотання позивача (яке зазначене у відповіді на відзив) та клопотання відповідача (яке зазначене у відзиві на позовну заяву) про розгляд справи з викликом сторін суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої-третьої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За змістом частин п`ятої-шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд відзначає, що ця адміністративна справа з огляду на предмет спору, обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність; обсяг та характер доказів; кількість учасників, є справою незначної складності, а тому її розгляд здійснюється у порядку спрощеного провадження.

Проте суд не вбачає підстав для проведення у цій справі судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування ній не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення всіх обставин справи. Жодних таких підстав позивач у відповіді на відзив, а відповідач у відзиві на позовну заяву не повідомляють.

Тому відповідно до пункту 6 частини 6 статті 262 КАС України підстави для розгляду цієї справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відсутні.

Щодо клопотання позивача про виклик та допит його як свідка суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 65 КАС України як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

Оскільки обставини, які належить з`ясувати у справі, повністю підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, а розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то підстави для виклику та допиту свідків відсутні.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до пункту 14 Акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 червня 2014 року ОСОБА_1 встановлено такий діагноз: пневмоконіоз І ст., вузликова форма 1/1 р/q; емфізема легень, ЛН І-ІІ ст. (першого - другого).

Згідно з Випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 10ААА № 256542 від 02 липня 2014 року Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК позивачу встановлено 15% (п`ятнадцять) ступеня втрати професійної працездатності, причина втрати професійної працездатності - професійне захворювання.

Постановою ВВД ФСНВ в м. Червонограді від 04 липня 2014 року № 1306/72361/72361/3 «Про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати» призначено потерпілому ОСОБА_1 , номер справи 72361, номер випадку 72361, безстроково з 01 липня 2014 року щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1121,16 грн.

Згідно з Випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 10ААА № 265478 від 10 березня 2015 року Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК позивачу встановлено 25% (двадцять п`ять) ступеня втрати професійної працездатності, причина втрати професійної працездатності - професійне захворювання.

Постановою ВВД ФСНВ в м. Червонограді від 13 березня 2015 року № 1306/72361/72361/4 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати у разі зміни ступеня втрати професійної працездатності» призначено потерпілому ОСОБА_1 , номер справи 72361, номер випадку 72361, безстроково з 02 березня 2015 року перераховану щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1868,60 грн.

Згідно з пунктом 4 цієї постанови « 4. Вважати такою, що втратила чинність постанова № 1306/72361/72361/3 від 04 липня 2014 р.».

01 вересня 2019 року Червоноградське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області прийняло постанову № 1316/72361/72361/10 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати», якою відповідно до частини третьої статті 44, статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» постановило припинити (затримати) потерпілому ОСОБА_1 , номер справи НОМЕР_1 , номер випадку 72361, щомісячну страхову виплату в розмірі 2910,08 грн. Підстава припинення: висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) № 220 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000364 від 22 серпня 2015 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (отримано Управлінням 07 жовтня 2019 року листом Слідчого управління ГУНП у Львівській області від 03 жовтня 2019 року № 12615/16/04-2019). Виплату припинити (затримати) з 01 вересня 2019 року.

Не погоджуючись з діями та постановою відповідача щодо припинення (затримання) щомісячної страхової виплати, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності постанови Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 01 вересня 2019 року № 1316/72361/72361/10 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення з позовом до суду суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд відзначає, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом, або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження у цій справі є, зокрема, постанова Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 01 вересня 2019 року № 1316/72361/72361/10 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати», якою постановлено припинити (затримати) потерпілому ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату в розмірі 2910,08 грн.

Як слідує з матеріалів справи копію зазначеної постанови позивач отримав разом з листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області № 02-13-1690, який датований 17 червня 2021 року.

З цим адміністративним позовом до суду, предметом якого є оскарження постанови Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 01 вересня 2019 року № 1316/72361/72361/10 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» позивач звернувся 20 жовтня 2021 року.

Ураховуючи те, що лист відповідача, разом з яким позивач отримав оскаржувану постанову, а відтак й фактично дізнався про її наявність, датований 17 червня 2021 року, а з цим адміністративним позовом до суду позивач звернувся 20 жовтня 2021 року, то встановлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду ним не пропущений.

Покликання відповідача на те, що про підстави припинення щомісячної страхової виплати позивачу було відомо ще у жовтні 2019 року з листа Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 18 жовтня 2019 року № 30.02.1-09-1475, який він отримав 21 жовтня 2019 року, суд оцінює критично, позаяк докази отримання вказаного листа особисто позивачем відсутні. На цьому листі лише зазначено: «Отримав за ОСОБА_1 21.10.19 ОСОБА_5 ». Тому наведене не може беззаперечно свідчити про те, що ще у жовтні 2019 року позивач дізнався про обставини припинення щомісячної страхової виплати, а відтак й про наявність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження у цій справі.

За таких обставин доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення з цим позовом до суду є безпідставними, а тому суд їх відхиляє.

По суті спору суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (в редакції Закону № 77-VIII від 28 грудня 2014 року) «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно до частин першої - третьої статті 36 Закону № 1105-ХІV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення реабілітації у сфері охорони здоров`я, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Згідно з пунктом першим частини сьомої статті 36 Закону № 1105-ХІV страхові виплати складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата).

За змістом частини першої статті 42 Закону № 1105-ХІV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 37 цього Закону не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб.

Підстави затримання та припинення страхових виплат визначені частиною третьою статті 44 та пунктом третім частини першої статті 46 Закону № 1105-ХІV:

- відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1105-ХІV Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог;

- пунктом третім частини першої статті 46 Закону № 1105-ХІV визначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог, та припинити страхові виплати якщо, зокрема, з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості.

Суд встановив, що постановою Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 01 вересня 2019 року № 1316/72361/72361/10 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» відповідно до частини третьої статті 44, статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» постановлено припинити (затримати) потерпілому ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату в розмірі 2910,08 грн.

Як слідує зі змісту цієї постанови підставою припинення щомісячної страхової виплати позивачу є висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) № 220 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000364 від 22 серпня 2015 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України.

У той же час разом з відзивом на позовну заяву відповідач на виконання вимог ухвали судді від 25 жовтня 2021 року долучив до матеріалів справи висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) за № 164.

Втім, висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) № 220, який згідно оскаржуваної постанови є підставою припинення щомісячної страхової виплати позивачу у матеріалах справи відсутній.

Суд наголошує, що за змістом пункту третього частини першої статті 46 Закону № 1105-ХІV страхові виплати припиняються якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості.

Ураховуючи те, що висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) за № 220 відсутній, а саме на нього як на підставу припинення щомісячної страхової виплати позивачу покликається відповідач в оскаржуваній постанові, суд доходить висновку про відсутність у такому разі й підстави для припинення позивачу щомісячної страхової виплати.

Крім того, суд відзначає, що згідно оскаржуваної постанови позивачу припинено (затримано) щомісячну страхову виплату в розмірі 2910,08 грн.

Правовою підставою припинення (затримання) виплати позивачу щомісячної страхової виплати відповідач визначив частину третю статті 44, статтю 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Суд відзначає, що затримання та припинення страхової виплати є різними за своєю суттю та підставами механізмами позбавлення особи права на отримання страхової виплати.

Так, страхова виплата може бути затримана Фондом до з`ясування підстав для виплати, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог - частина третя статті 44 Закону № 1105-ХІV.

Страхова виплата припиняється, якщо з`ясувалося, що її призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості - пункт третій частини першої статті 46 Закону № 1105-ХІV.

Оскаржуваною постановою відповідач постановив припинити (затримати) позивачу щомісячну страхову виплату в розмірі 2910,08 грн, однак зазначив лише підставу її припинення.

Підставу затримання страхової виплати відповідач не зазначив.

Більше того, суд відзначає, що згідно із частиною третьою статті 44 Закону № 1105-ХІV єдиною підставою затримання страхової виплати є оформлення документів про нещасний випадок з порушенням установлених вимог. Проте у випадку з позивачем має місце професійне захворювання, а не нещасний випадок. Тому суд ставить під сумнів можливість застосування у спірному випадку до позивача такого механізму позбавлення його права на отримання страхової виплати як її затримання.

За таких обставин суд доходить висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, оскільки відповідач не навів та не зазначив достатніх правових підстав, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», необхідних для її прийняття.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувана постанова відповідача про припинення (затримання) позивачу щомісячної страхової виплати не відповідає критеріям, які визначені у пунктах першому, третьому, п`ятому, шостому частини другої статті 2 КАС України.

Тому позовна вимога позивача про визнання протиправною та скасування цієї постанови є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання дій суб`єкта владних повноважень - Управління виконавчої дирекції Фонду соцстрахування у Львівській області, спрямованих на припинення (зупинення) належних йому страхових сум по професійному захворюванню, протиправними суд зазначає таке.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

На переконання суду, оскаржувані дії відповідача щодо припинення (затримання) щомісячної страхової виплати позивачу повністю поглинаються прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням, оскільки у цьому випадку суб`єкт владних повноважень, реалізуючи свої владні управлінські функції, проявив активну поведінку, результатом якої й стало прийняття індивідуального акта - постанови № 1316/72361/72361/10 від 01 вересня 2019 року «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати», якою і порушено законні права та інтереси позивача на отримання щомісячної страхової виплати.

Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови про припинення (затримання) позивачу щомісячної страхової виплати, необхідність визнання протиправними ще й дій відповідача в цій частині відсутня.

Тому в задоволенні цієї позовної вимоги належить відмовити.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з правилами статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції № 95 від 16 жовтня 2021 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн, відтак, ураховуючи часткове задоволення позову судом, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача належить стягнути 454,00 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (вул. Героїв УПА, 73, корпус 8, м. Львів, 79041) про визнання протиправними дій, скасування постанови - задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області № 1316/72361/72361/10 від 01 вересня 2019 року «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати».

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (вул. Героїв УПА, 73, корпус 8, м. Львів, 79041, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 454,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 18 лютого 2022 року.

Суддя Клименко О.М.