Справа № 420/13121/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 р.м.Одеса Справа № 420/13121/21

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М. Г.
Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України в якому (з урахуванням змін та доповнень) просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження призначеної позивачу пенсії по інвалідності максимальним розміром та щодо зменшення основного розміру пенсії позивача за вислугу років з 85% на 80% сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити провести перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 29.12.2020 року № ЮО109168, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», з 01.04.2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії без обмеження її максимального розміру з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату позивачу різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час починаючи з 01.04.2019 року, відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року, ухваленого по справі № 420/3804/21, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення та без обмеження її максимального розміру;

- зобов`язати Пенсійний фонд України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 № 280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» забезпечити фінансування виплати перерахованої з 01.04.2019 року пенсії позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення суду, відповідачем проведено перерахунок пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення заміть першочергово призначеної пенсії по інвалідності у розмірі 85% грошового забезпечення. При цьому також при перерахунку пенсії її розмір було обмежено десятьма прожиткових мінімумами, установлених для осіб які втратили працездатність. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, судові рішення Верховного Суду у справах 522/3093/17, 522/3049/17 тощо.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 85% до 80% сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром при її перерахунку з 01 квітня 2019 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі № 420/3804/21.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити обчислення і виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 квітня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що починаючи з 01.01.2018р. згідно із ст. 2 Закону України від 08.07.2011 №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ , не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначений Закон є чинним з 1 жовтня 2011 року та неконституційним не визнавався.

Апелянт звертає увагу суду, що посилання суду першої інстанції на Рішення Конституційного суду України у справі № 7-рп/2016 від 20.12.2016 є безпідставним, оскільки ним визнане такими, що не відповідають статті 17 Конституції України положення першого речення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» саме в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VII, однак, редакція Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» залишилась діючою.

На підставі ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з розрахунком на пенсію по інвалідності, пенсія позивачу призначена з 12.10.2006 р., 2 група інвалідності, у розмірі 85% окладів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі № 420/3804/21, зокрема:

- визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 05.03.2019 на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 29.12.2020 року №ЮО109168, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 29.12.2020 року №ЮО109168, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.04.2019 року.

22 червня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснило перерахунок пенсії позивача по інвалідності:

Перерахована з: 01 квітня 2019 року

Основний розмір пенсії: 80% грошового забезпечення

ПІДСУМОК ПЕНСІЇ (з надбавками): 21334,05

з урахуванням максимального розміру пенсії: 14970,00

ПІДСТАВА ПЕРЕРАХУНКУ: РІШЕННЯ СУДУ

з 01.07.2021 18540,00.

Листом від 20.07.2021 року № 11923-11075/П-02/8-1500/21 (а.с.9) відповідач на заяву позивача, що надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 17.06.2021, повідомив заявника про таке:

- Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 по справі № 420/3804/21, яке набрало законної сили 17.06.2021, позивачу 22.06.2021 з 01.04.2019 року проведено перерахунок пенсії на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 29.12.2020 № ЮО109168, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- розмір пенсії позивача з 01.07.2021 становить 18540,00 грн.;

- інформація про виконання рішення у справі № 420/3804/21 Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень;

- відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України;

- згідно з пунктом 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень, або їх перевищення всупереч цьому кодексу чи Державному бюджету України, є порушенням бюджетного законодавства;

- відповідно до частини першої статті 121 Бюджетного кодексу України за порушення бюджетного законодавства винні особи несуть відповідальність згідно із законом;

- бюджет Пенсійного фонду України на 2021 рік затверджений постановою Кабінету Міністр України від 17.02.2021 № 126;

- враховуючи вищезазначене, погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету;

- у зв`язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 12 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», починаючи з 1 квітня 2021 року асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат розподілі та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат Пенсійний фонд України;

- таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Голови управління. Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.04.2019 по 31.06.2021 в сумі 118567,38 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження призначеної позивачу пенсії по інвалідності максимальним розміром та щодо зменшення основного розміру пенсії позивача за вислугу років з 85% на 80% сум грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 85% до 80% сум грошового забезпечення при її перерахунку з 01.04.2019 року на виконання рішення у справі № 420/3804/21,вчинені відповідачем не на підставі чинного законодавства України необґрунтовано, тому вони є протиправними, а тому прийшов до висновку про зобов`язання здійснити обчислення і виплату позивачу пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення.

Також суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині визнання протиправними дій щодо обмеження розміру пенсії та зобов`язав відповідача здійснити обчислення і виплату позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром, оскільки Конституційний Суд України визнав неконституційним обмеження пенсій військовослужбовців максимальним розміром, а тому відповідач не може застосовувати положення ст. 2 Закону № 3668-VI при призначенні/ перерахунку пенсії позивача.

Водночас вказав, що забезпечення своєчасного та у повному обсязі фінансування виплати пенсій є законодавчим обов`язком, який здійснюється у встановленому порядку, та в даному випадку, фактично, діями на виконання рішення суду про проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу, відповідно захист прав та інтересів на майбутнє, про який фактично заявлено у зазначеній вимозі позивача до Пенсійного фонду України, не припустимий, тому вимоги позивача у зазначеній частині не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до ст.21 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах, зокрема, особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Статтею 23 Закону №2262-ХІІ передбачено, що в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт «а» статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт «а» статті 13).

З системного аналізу вищевказаних положень чинного законодавства, колегія суддів вбачає, що положення статті 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» є додатковою гарантією військовослужбовцям, які отримали інвалідність і мають необхідну для призначення пенсії за цим Законом вислугу років, оскільки загальні розмірі пенсії по інвалідності особам, які не мають права на пенсію за вислугою років, встановлюються в розмірі, зокрема, інвалідам війни ІІ групи - 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Як вбачається з матеріалів справи, з 29.12.2006 року позивачу призначено пенсію по інвалідності в розмірі 85% грошового забезпечення. У подальшому позивачу проведений перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з 80% грошового забезпечення, за розрахунком за вислугу років основний розмір пенсії - 85 % грошового забезпечення.

Оскільки позивач має право на пенсію за вислугу років у розмірі 85 % грошового забезпечення, і йому був здійснений перерахунок пенсії по інвалідності, виходячи з цього відсоткового розміру грошового забезпечення, розмір пенсії по інвалідності, на думку колегії суддів, не може розраховуватись у відсотковому співвідношенні 80 % від розміру грошового забезпечення, а отже судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги в цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги про правомірність обмеження пенсії граничним розміром колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 43 Закону № 2262-ХII,( в редакції Закону N 3668-VI від 08.07.2011, що діяв станом на 01.01.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) - не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (в тому числі, в редакції Закону № 911-VIII), максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону № 2262-XII не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону № 2262-XII, не може перевищувати 10740 грн.

Відповідно до п. 2 «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж Закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

В подальшому, в зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» 12.04.2016 № 1080-VIII, частина 5 статті 43 Закону №2262-XII стала вважатись частиною 7 статті 43 Закону №2262-XII.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є нечинною.

Відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Крім того, суд враховує, що положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в цілому визнано неконституційним з 20 грудня 2016 року, що означає, що з 20 грудня 2016 року відсутня частина 7 статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а отже, зміни внесені Законом України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 VIII до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальним розміром.

Даного висновку суд апеляційної інстанції дійшов з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17 та від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17 та інших.

При цьому, зазначені висновки суду відповідають висновкам, що наведені у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 300/633/19.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії по інвалідності максимальним розміром.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на те, що відповідно до ст.1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.

На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо помилкового не застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень Закону №3668-VI.

Застосування ж положень Закону України №3668-VI по відношенні до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону України №3668-VI по відношенні до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Застосування обмеження максимального розміру щодо пенсій військовослужбовців, які їх отримують по інвалідності, створює ситуацію, за якої нівелюється залежність розміру пенсії від встановленої групи інвалідності, оскільки при перевищенні межі максимального розміру військовослужбовці І, ІІ, ІІІ груп інвалідності з урахуванням ст. 23 ЗУ №2262-XII отримують пенсію в єдиному розмірі, що є недопустимим.

Вказана вище правова позиція викладена у останніх постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18, яку апеляційний суд відповідно до положень КАС України враховує при вирішенні спору та застосуванні норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постанові по справі №580/234/19, оскільки висновки вказаної постанови стосуються призначення пенсій згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тоді як у даному випадку пенсія позивачу призначена згідно із Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Щодо посилань апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21 травня 2021 року по справі №347/2083/16, колегія суддів зазначає, що згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа №755/10947/17), суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

За таких обставин, враховуючи висновки, що наведені у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 300/633/19, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що наявні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, а доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 21 лютого 2022 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова