Справа № 520/25217/21
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

21 лютого 2022 року Справа № 520/25217/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супрун Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у зарахуванні до стахового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.07.1989 по 31.10.1995 та з 25.12.2000 по 03.09.2001 в державному підприємстві ЛКМЗ та його правонаступником - ВА Г «Лозівський ковальсько-механічний завод»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.07.1989 по 31.10.1995 та з 25.12.2000 по 03.09.2001 в державному підприємстві ЛКМЗ та його правонаступником - ВАГ «Лозівський ковальсько-механічний завод».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернулася до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи за періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Рішенням відповідача №109/5-21 від 31.05.2021 їй повідомлено про відсутність підстав для зарахування пільгового стажу за період роботи з 07.07.1989 по 31.10.1995 та з 25.12.2000 по 03.09.2001. Позивач вважаючи, що має право на зарахування вказаного стажу до пільгового, звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.3 та п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав не підтвердження позивачем атестації робочого місця позивача. Просить суд врахувати чинність Рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області № 109/5-21 від 31.05.2021.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області № 109/5-21 від 31.05.2021 підтверджено стаж у період з 31.01.1996 по 24.12.2000 термістом у термічному цеху за списком № 2 та відмовлено у підтвердженню періодів з 07.07.1989 по 31.10.1995 та з 25.12.2000 по 03.09.2001.

Відмова у підтвердженні стажу вмотивована тим, що у наказі про прийом на роботу не зазначено, що така робота відбувається на гарячих ділянках робот (період з 07.07.1989 по 31.10.1995) та наказом від 25.12.2000 не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення термістам на установках ТВЧ у термічному цеху № 1(період з 25.12.2000 по 03.09.2001).

Позивач з рішенням відповідача не погоджується, вважає відмову у підтвердженні періодів з 07.07.1989 по 31.10.1995 та з 25.12.2000 по 03.09.2001, у зв`язку із чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що у положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення" постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Пунктами 1 та 2 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника встановлено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 (надалі Порядок № 18-1).

Пунктом 11 Порядку № 18-1 передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Також, з вказаних норм вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

У трудовій книжці позивача наявні записи:

- № 3 від 07.07.1989 про прийняття позивача у відділ термічного контроля контролером по термообробці 3 роз термічного цеху,

- № 4 від 01.11.1995 про переведення в термічний цех № 1 учнем терміста,

- № 5 від 31.01.1996 про присвоєння 2 розряду терміста в термічному цеху,

- № 6 від 03.09.2001 про перейменування термічного цеху,

- № 8 від 11.02.2002 про звільнення за згодою сторін.

Як свідчить спірне рішення, відповідачем підтверджено стаж позивача у період з 31.01.1996 по 24.12.2000 термістом у термічному цеху за списком № 2 та відмовлено у підтвердженню періодів з 07.07.1989 по 31.10.1995 та з 25.12.2000 по 03.09.2001.

Що зарахування стажу позивача з 07.07.1989 по 31.10.1995, суд зазначає таке.

Позивачем до відповідача була надана архівна довідка № 43/657 від 01.04.2021 про те, що увесь час роботи позивач працювала на посадах зі шкідливими умовами праці, що також підтверджується й наказом про прийняття позивача на роботу (а.с. 12, 13).

Суд вказує, що відповідно до розділів ІІІ, ІV Порядку № 22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії згідно зі статтею 26 Закону № 1058 має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Таким чином, суд зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є не тільки правом пенсійного органу, а у випадку наявності у нього сумнівів - обов`язком. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Суд зауважує, що єдина підстава неможливості зарахування до стажу роботи позивача певного періоду пов`язана лише з відсутністю вказівки на те, що робота здійснювалася на гарячих ділянках робіт.

Отже, на переконання суду, відповідач мав обов`язок самостійно перевірити чи здійснювалася позивачем робота на гарячих ділянках робіт, оскільки є пряма вказівка на те, що вказані роботи є роботами зі шкідливими умовами праці.

Суд враховує, що впродовж спірного періоду були чинними Постанова Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 117, Постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 N 10 та постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 № 162, якими були затверджені Списки, щодо визначення переліків посад, що дають право на пенсію за пільговими умовами.

Проте відповідач обґрунтовує своє рішення виключно постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 № 162.

Отже, неврахування періоду роботи позивача з 07.07.1989 по 31.10.1995 є очевидно незаконним та протиправним.

Щодо періоду роботи позивача з 25.12.2000 по 03.09.2001, суд зазначає таке.

З 31.01.1996 по 11.02.2002 позивач працювала на одній й тій саме посаді терміста на одному й тому саме підприємстві.

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Отже, чинне пенсійне законодавство свідчить, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах чи за професіями незалежно від дати їх внесення до відповідних списків, а отже відсутність вказівок на те, що позивач не працювала на роботах зі шкідливими умовами праці або на гарячих ділянках робіт не впливає на її право включити такий період роботи до пільгового стажу позивача.

Відповідач, при цьому не перевірив, в порядку наведеному вище, наявність чи відсутність підстав для врахування такого стажу до пільгового.

За таких обставин відмова у зарахуванні стажу з 25.12.2000 по 03.09.2001 є протиправною.

Одночасно суд зауважує, що оцінка періоду роботи позивача з 03.09.2001 по 11.02.2002 взагалі відсутні у спірному рішенні.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області № 109/5-21 від 31.05.2021.

Разом з цим, суд звертає увагу позивача, що дії відповідача, у процесі прийняття спірного рішення втілюються саме у прийнятому рішенні, тому належним способом захисту прав позивача є саме скасування рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області № 109/5-21 від 31.05.2021.

З огляду на зазначене, в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.07.1989 по 31.10.1995 та з 25.12.2000 по 03.09.2001 в державному підприємстві ЛКМЗ та його правонаступником - ВАТ «Лозівський ковальсько-механічний завод» - належить відмовити.

З огляду на вищенаведене, суд зауважує на нікчемності доводів відзиву на позов щодо чинності Рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області № 109/5-21 від 31.05.2021.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.07.1989 по 31.10.1995 та з 25.12.2000 по 03.09.2001 в державному підприємстві ЛКМЗ та його правонаступником - ВАТ «Лозівський ковальсько-механічний завод», суд зазначає таке.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок щодо обрахування загального стажу роботи особи та стажу зі шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на пільгову пенсію, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо врахування або неврахування певних періодів роботи до пільгового стажу позивача слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати стаж позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що, у цьому випадку, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку пільгового стажу громадян та призначення пенсій, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача. Суд, у подібних категоріях справ, може лише перевірити правомірність рішення суб`єкта владних повноважень в частині відповідності чинному законодавству підстав для відмови у зарахуванні певного стажу роботи громадянина до пільгового та/або призначення відповідної пенсії, коли відповідач вмотивував своє рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі № 348/2160/15-а.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.(ч.5 ст. 242 КАС України).

Отже, після скасування рішення відповідач, останній зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

Щодо доводів відповідача про необхідність підтвердження атестації робочого місця позивача, суд зауважує представнику відповідача Дударєвій Інні, що при підготовці відзиву на позов представник відповідача мала б ретельно вивчати документи, зокрема рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області № 109/5-21 від 31.05.2021, оскільки у вказаному рішенні не було такої підстави для відмови у зарахуванні спірних періодів стажу позивача, як не підтвердження атестації робочого місця позивача, суд не вбачає підстав для його оцінки.

Також, суд наполягає на необхідності та пропонує відповідачеві ознайомитись із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.02.2020 по справі №520/15025/16-а, позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.04.2020 по справі № 555/2250/16-а.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи висновки суду у цій справі, суд вважає за необхідне присудити позивачеві витрати на сплату судового збору у повному обсязі, оскільки протиправність дій відповідача були виражені у прийнятому ним рішенні, а задоволення вимог в частині визнання дій протиправними дій шляхом скасування рішення (в якому такі дії реалізовано), а також обрання судом іншого способу захисту порушених прав позивача, можна вважати повним задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області № 109/5-21 від 31.05.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 21.02.2022.

Суддя Супрун Ю.О.