Справа № 640/1670/21
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року м. Київ № 640/1670/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неповернення їй - ОСОБА_2 вилученого 14 лютого 2019 року автомобіля Volkswagen Touareg, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 ; зобов`язати відповідача негайно повернути ОСОБА_2 вилучений 14 лютого 2019 року автомобіль Volkswagen Touareg, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 .

В обґрунтуванням позовних вимог позивач вказує, що належній їй автомобіль Volkswagen Touareg, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 було вилучено співробітником відповідача без складання протоколу тимчасового вилучення майна, як такий, що перебуває у базі розшуку Інтерполу. Крім того, позивач вказує, що обставини знаходження згадуваного автомобіля у базі розшуку Інтерполу не були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування, що на думку позивача свідчить про те, що відповідач не звертався до відповідного слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, що є підставою для повернення такого майна власнику.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача надіслав до Окружного адміністративного суду міста Києва пояснення, відповідно до яких автомобіль Volkswagen Touareg, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 було вилучено у зв`язку з тим, що останній знаходився у міжнародному розшуку, про що негайно повідомлено НЦБ «Інтерпол». Після повідомлення відповідачем НЦБ «Інтерпол» про згадуваний автомобіль останні підтвердили про перебування автомобілю у розшуку - ініціатор розшуку станція поліції PI Hamburg FK2.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 придбала у громадянина Німеччини ОСОБА_3 автомобіль Volkswagen Touareg 05 червня 2008 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 .

Відповідно до вантажно-митної декларації від 05 лютого 2019 року №UA100110/2019/115029 автомобіль Volkswagen Touareg 05 червня 2008 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 було завезено на територію України.

Згідно висновку експертного дослідження, проведеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром автомобіля Volkswagen Touareg 05 червня 2008 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 номер кузова, номер двигуна наданого на дослідження автомобіля не змінювались.

Згідно протоколу огляду від 14 лютого 2019 року автомобіля Volkswagen Touareg, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 згідно з даними Інтерполу перебуває у розшуку та даний автомобіль вилучено.

Відповідно до довідки Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві від 20 лютого 2019 року автомобіль Volkswagen Touareg, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 виявлено у сервісному центрі МВС, як такий що значиться у розшуку згідно витягу з бази даних «Інтерпол», вказану подію зареєстровано до журналу Єдиного обліку №9926 від 14 лютого 2019 року. Під час проведення перевірки встановлено, що вказаний автомобіль було придбано ОСОБА_1 у раніше невідомого чоловіка з метою подальшого розмитнення, під час проведення реєстрації названого автомобіля у ТСЦ позивачу стало відомо, що автомобіль перебуває у розшуку за Інтерполом. У зв`язку з викладеним, направлено запит до НБЦ Інтерпол з проханням повідомити чи дійсно автомобіль перебуває у розшуку та наміри ініціатора стосовно автомобіля.

Листом від 05 серпня 2020 року Деснянське управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві повідомило позивача, що згідно відповіді НЦБ Інтерпол ініціатор розшуку згадуваного автомобіля станція поліції PI Hamburg FK2 на запит відповіді не надав та автомобіль знаходиться у розшуку.

Вважаючи наявною бездіяльність відповідача щодо повернення вилученого у неї автомобіля, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів визначено однойменною Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України №3/1/2/5/2/2 від 09 січня 1997 року (надалі, також - Інструкція).

Пунктом 2.3.1 та 2.3.2 Інструкції передбачено, що правоохоронні органи, використовуючи канали НЦБ, мають можливість:

а) запитати відомості про власника транспортного засобу, зареєстрованого за кордоном;

б) запитати інформацію про дату та місце взяття на облік транспортного засобу чи зняття з обліку;

в) перевірити транспортний засіб за обліками викраденого автотранспорту в зарубіжних країнах;

г) ідентифікувати іноземний автомобіль чи його номерні знаки;

д) оголосити міжнародний розшук викраденого в Україні транспортного засобу, поставити його на облік у Генеральному секретаріаті Інтерполу та в правоохоронних органах інших держав - членів організації;

е) ідентифікувати реєстраційні документи транспортного засобу;

ж) здійснювати обмін інформацією щодо порядку повернення викраденого транспортного засобу законному власникові.

Підставами для одержання необхідної інформації за кордоном, серед іншого, є отримання оперативної інформації про викрадення транспортного засобу за кордоном.

Як зазначено вище, автомобіль Volkswagen Touareg, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 згідно з даними Інтерполу перебуває у розшуку, ініціатор розшуку згадуваного автомобіля станція поліції PI Hamburg FK2.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання позивача на статті 170-172 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, статтею 170 Кримінального процесуального кодексу України визначено порядок накладення арешту на майно, що є предметом злочину. Згідно зі змістом частини 1 статті 170 Кодексу, арешт майна допускається виключно за ухвалою слідчого судді або суду. Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено, що передбачено частиною 6 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України.

З огляду на відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку із цим внести відповідну інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідачем матеріали зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення.

Таким чином, з огляду на підтвердження відсутності вчиненого кримінального правопорушення, доводи позивача з приводу необхідності дотримання відповідачем положень вищевказаних норм Кримінального процесуального кодексу України та процедури арешту транспортного засобу є помилковими

Натомість чітку послідовність дій та механізм взаємодії поліцейських у разі виявлення осіб, транспортних засобів і документів, відомості щодо яких містяться в банках даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу (далі - Інтерпол), та/або таких, інформація про які отримана органами (підрозділами) Національної поліції України під час здійснення службової діяльності та місцезнаходження яких невідоме, визначено Порядком дій органів (підрозділів) Національної поліції в разі виявлення осіб, транспортних засобів і документів, відомості щодо яких містяться в банках даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 жовтня 2018 року №808 (надалі, також - Порядок №808).

Відповідно до пунктів 6, 8 цього Порядку територіальний орган (підрозділ) поліції: приймає та реєструє інформацію про викрадений транспортний засіб у порядку, визначеному Інструкцією; негайно направляє на місце події слідчо-оперативну групу для проведення огляду та тимчасового вилучення транспортного засобу; забезпечує збереження транспортного засобу відповідно до вимог законодавства.

Уповноважений підрозділ: підтверджує наявність в банках даних інформації про розшук транспортного засобу черговій службі підрозділу, який затримує транспортний засіб, а також надсилає цю інформацію уповноваженому територіальному підрозділу; здійснює перевірку щодо розшуку виявленого транспортного засобу із використанням каналів міжнародного поліцейського співробітництва, про результати перевірки інформує територіальний орган (підрозділ) поліції через уповноважений територіальний підрозділ (у виняткових випадках - безпосередньо територіальний орган (підрозділ) поліції).

У разі отримання під час перевірки за банками даних позитивного результату щодо розшуку осіб або транспортних засобів оперативний працівник письмово інформує уповноважений територіальний підрозділ (для оперативних працівників центрального органу управління поліції - уповноважений підрозділ) про підстави здійснення перевірки та місцезнаходження об`єкта перевірки (якщо воно відоме). До листа додається роздрукована копія документа про результати перевірки.

Водночас, суд звертає увагу на положення статті 167 Кримінального процесуального кодексу України, якою визначено поняття та підстави тимчасового вилучення майна. Так, у відповідності до частини 1 статті тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Судом встановлено, що на виконання вищенаведених приписів Порядку №808 та Кримінального процесуального кодексу України повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень; про надходження повідомлення складено рапорт; проведено огляд місця події, про що складено протокол огляду місця події; з метою перевірки відомостей стосовно викрадення автомобіля, придбаного позивачем та перебування його в міжнародному розшуку відповідачем направлено лист про проведення перевірки, у відповідь на який вказану інформацію підтверджено; з метою збереження транспортного засобу відповідно до вимог законодавства автомобіль у позивача вилучено та переміщено для зберігання на спеціальний майданчик (стоянку), про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Про результати розгляду поданого повідомлення про виявлення працівниками сервісного центру транспортного засобу, який знаходиться у міжнародному розшуку відповідачем складено довідку.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що дії та рішення відповідача з приводу тимчасового вилучення у позивача транспортного засобу з підстав перебування його у міжнародному розшуку у повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

З огляду на відсутність даних щодо зняття зазначеного автомобіля з розшуку, суд вважає безпідставними доводи позивача про наявність протиправною бездіяльності відповідача щодо повернення їй згадуваного автомобіля.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування виконано з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-243, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко