Справа № 200/16749/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року Справа№200/16749/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

25 листопада 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати при звільненні компенсації за не отримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Державної прикордонної служби України, а також не за цінами, встановленими Розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2019 року № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на утримання за речове майно строк носіння якого не закінчився;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу, з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби автотранспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою КМУ від 16.03.2016 року № 178- без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Державної прикордонної служби України, та за цінами предметів обмундирування, визначеними станом на 01.01.2019 Розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2019 № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно строк носіння якого не закінчився.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу за контрактом у складі Краматорського прикордонного загону ДПС України.

Зазначає, що 25.11.2019 року він звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) рапортом за № 12722, в якому просив виплатити грошову компенсацію вартості неотриманого під час проходження служби речового майна відповідно до вимог ряду нормативно-правових актів.

28.12.2019 року на картковий рахунок позивача в АТ КБ «ПриватБанк» надійшли грошові кошти в сумі 11 324,46 грн, з чого позивач зрозумів, що це грошова компенсація за неотримане речове майно виплачена відповідачем. За результатами звернення позивача до відповідача та Адміністрації Державної прикордонної служби України позивач дізнався, що відповідачем не у повному обсязі виплачена позивачу компенсація за неотримане речове майно, право на яке він набув у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби. Копія наказу відповідача від 26.12.2019 року № 914-АГ «Про виплату грошової компенсації» та копія Довідки-розрахунку на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно старшому солдату ОСОБА_1 свідчать про порушення прав позивача шляхом неправильного розрахунку вартості речового майна саме ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ). Згідно Довідки-розрахунку на виплату грошової компенсації за недотримане речове майно старшому солдату ОСОБА_1 , право на яке він набув при проходженні військової служби, нарахування вартості речового майна здійснено пропорційно термінів його носіння, тим самим зменшено розмір грошової компенсації, а також згідно вказаного розрахунку, всупереч Порядку № 178, застосовано при розрахунку компенсації ціни на речове майно станом не на 01.01.2019.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними у зв`язку з чим звернувся до суду.

Представник відповідача Краматорського прикордонного загону ДПС України (Військова частина НОМЕР_1 ) не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому на обґрунтування заперечень зазначив, що у Постанові №178 немає чіткого визначення цінової політики здійснення нарахування. Тому слід дійти висновку, що законодавець делегував дані повноваження кожній структурі відповідно для відпрацювання чіткого алгоритму виплати грошової компенсації за речове майно, якими безпосередньо у Державній прикордонній службі України є розпорядження АДПСУ від 11.02.2017 №33, від 06.01.2018 №30, від 30.01.2019 №22 та від 17.02.2020 року №41. Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видане розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 11.02.2017 №33 «Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився» Даним розпорядженням затверджується додаток - Вартість належних до видачі предметів речового майна. При нарахуванні грошової компенсації за окремим видами речового майна, необхідно обов`язково враховувати момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін, який минув з останнього моменту отримання предмети речового майна. Тобто при визначення суми, що підлягає виплаті, важливо звертати увагу на момент, коли у військовослужбовця виникає право на отримання відповідного речового майна, та ціну на дане майно в момент виникнення права відповідно до вищевказаних розрахунків, що затверджені розпорядженнями АДПСУ від 11.02.2017 №33, від 06.01.2018 №30, від 30.01.2019 №22 та від 17.02.2020 №41.

Встановивши, що позов подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, суд своєю ухвалою від 30 листопада 2021 року залишив його без руху, надавши позивачу строк в 10 (десять) днів з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання суду вмотивованого клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та доказів на підтвердження обставини викладених у такому клопотанні, документа про сплату судового збору на суму 908,00 грн та нового тексту позовної заяви із скорегованим змістом позовних вимог/учасників справи.

Ухвалою від 20 грудня 2021 року позовну заяву прийнято судом до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 18 лютого 2022 року суд відмовив у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий 23 лютого 2011 року (а.с. 12-15).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , що видане 14 квітня 2017 року позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 17).

ОСОБА_1 з 25 листопада 2016 року по 25 листопада 2019 року проходив військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України. На момент звільнення був військовослужбовцем Краматорського прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25 листопада 2019 року № 394-ОС позивача було виключено зі списків особового складу регіонального управління та всіх видів забезпечення з 25 листопада 2019 року (а.с. 11).

Як становлено судом, та не заперечується сторонами, під час проходження військової служби в Донецько-Луганському регіональному управлінні Державної прикордонної служби України та на момент звільнення в запас, позивач перебував на речовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ).

26 жовтня 2021 року позивач звернувся із запитом на інформацію, в якому просив виготовити та надіслати йому копію старшого солдата ОСОБА_1 на ім`я начальника Краматорського прикордонного загону про виплату компенсації за неотримане речове майно, довідку про вартість речового майна, що належало до видачі старшому солдату ОСОБА_1 та завірену копію (витяг) наказу про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно старшому солдату ОСОБА_1 , копію Розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України з додатком від 30.01.2019 року № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно строк носіння якого не закінчився».

Також просив надати інформацію стосовно того, яким чином та за якими цінами (станом на які число, місяць, рік) йому було нараховано грошову компенсацію за неотримане речове майно після звільнення з військової служби, враховуючи рік і місяць виникнення права на отримання предметів речового майна (а.с. 18).

На вищевказане звернення позивач отримав відповідь від 02 листопада 2021 року за №703/К-25/ПІ/6367 за підписом начальника 11 ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому йому було відмовлено у перерахунку компенсації виходячи з цін станом на 01.01.2019 та рекомендовано для отримання копії вказаного розпорядження звернутися до Адміністрації Державної прикордонної служби України, як до розпорядника інформації (а.с. 20-22).

26 листопада 2019 року позивач звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) рапортом за № 12722, в якому просив виплатити грошову компенсацію вартості неотриманого під час проходження служби речового майна відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 23).

За результатом звернення позивача від 08 листопада 2021 року до Адміністрації ДПС України останній отримав відповідь від 17 листопада 2021 року за №703/ЗПІ-2784-2864 та копію розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2019 року № 21 (а.с. 28, 29, 30-35).

Позивач вважає дії відповідача, які полягають у нарахуванні та виплаті при звільненні грошової компенсації за неотримане речове майно не у розмірі, визначеному законодавством, протиправними, з огляду на що звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких норм діючого законодавства.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

З огляду на зміст зазначеної норми Закону, повноваженнями щодо визначення порядку виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно наділений саме Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.

Відповідно до п. 300 Положення розрахунок звільнених з військової служби осіб за належне їм продовольче, речове та інше забезпечення здійснюється в органах Держприкордонслужби, в яких вони перебувають на відповідному забезпеченні.

Відтак, обов`язок виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно покладено в даному випадку саме на відповідача.

22 березня 2016 року набув чинності Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з п. 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Згідно з пунктом 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку №178).

Відповідно до п. 10 Розділу І Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом МВС від 31.10.2016 № 1132, зареєстрованого в МЮУ 28 листопада 2016 р. за № 1536/29666 речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається в їхню власність. За неотримане згідно із встановленими нормами речового забезпечення речове майно їм виплачується грошова компенсація у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

В грудні 2019 року від відповідача позивач отримав компенсацію за неотримане речове майно в сумі 11 324,46 грн., однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, нарахування цієї компенсації проведено на підставі довідки-розрахунку б/н від 25 листопада 2019 року, яка складена відповідачем за цінами відповідно до Розпоряджень АДПСУ від 11.02.2017 №33, від 06.01.2018 №30, від 30.01.2019 №22 та від 17.02.2020 року №41.

Згідно вказаного документу, застосовано при розрахунку компенсації ціни на речове майно станом не на 01.01.2019.

Разом з тим, відповідно до Порядку №178, який діяв на момент виплати, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Отже, прямо передбачено, що застосуванню підлягає вартість речового майна станом на 01 січня саме поточного року.

Згідно з приписами статті 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Таким чином, з боку відповідача порушено право позивача на отримання цієї компенсації виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом в Постановах від 23.08.2019 у справі № 2040/7697/18, від 14.11.2018 у справі № 809/1488//16, від 17.03.2020 у справі № 815/5826/16, від 25.02.2021 у справі № 380/2458/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо визначення компенсації з урахуванням пропорційності часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, суд зазначає, що відповідна норма міститься виключно у абз. 2 п. 10 Розділу І Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, яку затверджено Наказом МВС України.

При цьому відповідно до абзацу другого п. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Міністерство внутрішніх справ України наділене повноваженнями лише встановлювати норми та терміни забезпечення речовим майном: натомість норма статті є банкетною та містить пряме положення про те, що порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Такий порядок встановлено Кабінетом Міністрів України постановою від 16.03.2016 № 178.

Верховний Суд в Постанові від 25.02.2021 у справі № 380/2458/20 зазначив, що «положення пункту 10 розділу І Інструкції N 1132 не суперечать Порядку № 178. Вказаним пунктом Інструкції № 1132 передбачено порядок визначення строку носіння відповідного речового майна, а не порядок нарахування розміру спірної компенсації.»

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, застосування відповідачем пропорційності часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу суперечить нормам Закону та Порядку № 178, затвердженого Постановою КМУ та порушує права позивача, а відтак визнається судом протиправним.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір в мінімальному розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 09.12.2021 № 9253-4349-8256-3607 (а. с. 59).

Отже, керуючись положеннями частини першої статті 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в повному обсязі.

Керуючись статтями 5-10, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати при звільненні ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами, встановленими Розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.01.2019 року № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно строк носіння якого не закінчився».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ), з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби автотранспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 - без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, та за цінами предметів обмундирування, визначеними станом на 01.01.2019 Розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.01.2019 № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно строк носіння якого не закінчився».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Повний текст рішення складено та підписано 18 лютого 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров