Справа № 310/9682/21
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/9682/21
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2022 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді.......Дністрян О.М.,

при секретарі…………..Герасимовій Г.В .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердянськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Гнатович Інни Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свій позов мотивував тим, що 05.10.2021р. інспектором 3 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області Гнатович І.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4862728 та накладено штраф у сумі 340 грн., відповідно до якої 05.10.2021р. він, керуючи автомобілем Kia Magentis д/н НОМЕР_1 в с. Братське, шосе Запорізьке, 5 км, керуючи транспортним засобом в населеному пункті, рухався зі швидкістю 74 км/год, чим перевищив швидкість на 24 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam, чим порушив п. 12.4 ПДР, а саме порушення швидкісного режиму в населених пунктах. З зазначеною постановою він не згоден та вважає її незаконною з наступних підстав. Так зазначив, що після зупинки транспортного засобу інспектор поліції взагалі не представився, прізвище інспектора стало відомо тільки після отримання постанови, інспектор не роз`яснив його права, не надав належних доказів перевищення ним швидкості руху, не прийняв до уваги його заперечення і пояснення, не надав жодної їм оцінки у постанові, проігнорував його заяву про відкладення розгляду справи і надання можливості скористатися правовою допомогою. В пункті 5 постанови не зазначено взагалі номер приладу TruCam, яким начебто вимірювалася швидкість руху. Також було відмовлено у його проханні надати документи на вказаний прилад і сертифікат його відповідності. Зазначив, що, наближаючись до с. Братське, він здійснював зниження швидкості у відповідності до вимог встановлених дорожніх знаків. Доказів того, що він рухався в межах населеного пункту і перевищив допустиму швидкість руху матеріали справи не містять і інспектором поліції такі не надавалися і не досліджувалися. Жодної прив`язки до місцевості або до відповідних дорожніх знаків 5.45 «Населений пункт»; 5.46 «Кінець населеного пункту»; 5.70 «Фото, відеофіксування порушень» не встановлено і інспектором не надано, також відсутні посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку «5.45» «Населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, що могли б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення. Просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про

адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4862728 від 05.10.2021р., про притягнення його адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у сумі 340 грн., а також закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 18.10.2021р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

До початку розгляду справи позивач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідачі, сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Від представника відповідача - Департаменту патрульної поліції - Головко Є.Ю. до початку розгляду справи подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що працівники органів і підрозділів Національно поліції з 08 серпня 2015 року наділені законом №596-VІІІ від 14.07.2015р. правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зауважив, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративні правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку і позивач в позові не зазначив, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. В ході розгляду справи відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. Також зазначив, що можливість перенесення поліцейським розгляду справи про адміністративні правопорушення з будь-яких підстав чинним законодавством не передбачена, а розгляд справи відбувається безпосередньо на місці вчинення правопорушення. Вважає, що поліцейський обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Також зазначив, що дорожній знак 5.70 лише попереджає водія про можливість фіксації порушень вимоги правил дорожнього руху, та навіть якщо такий знак був відсутній на ділянці дороги, на якій здійснювалась фіксації порушення швидкісного режиму позивачем, така обставина жодним чином не зумовлює відсутність повного складу адміністративного правопорушення у діях останнього, оскільки він зобов`язаний постійно неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху та Закону України «Про дорожній рух», а не тільки тоді, коли володіє інформацією щодо здійснення контролю за їх дотриманням. Зазначив, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови. Крім того, зазначив, що лазерний вимірювач швидкості LT1 20/20 TruCam II отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018р. дійсний до 26.12.2018р. за результатами дослідження технічного проекту засобу вимірювальної техніки. Цей сертифікат підтверджує відповідність типу засобу вимірювальної техніки застосованим вимогам технічного регламенту, та видний ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів». Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015р. №1362 TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. При цьому, прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства. Крім

того, лазерний вимірювач швидкості, на підставі замірювань якого було прийнято рішення про складання оскаржуваної постанови на момент такої фіксації не підлягав повірці, оскільки є новим приладом із заводською калібровкою. Зазначив, що відповідно до сертифікату відповідності UA.TR.001 №22054-20, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LT1 20/20 TruCam II №ТС 008376, є придатним до застосування. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху, при цьому враховується похибка приладу до 2 км/год, прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200м, відноситься до ручних вимірювачів швидкості руху транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Вважає оскаржувану постанову прийнятою на підставі беззаперечних фактичних даних, а дії поліцейських такими, що в повному обсязі відповідають нормам діючого законодавства. Просив відмовити в задоволенні позову та розглянути справу за відсутності представника Департаменту.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серія ЕАО № 4862728 від 05.10.2021р., винесеної інспектором 3 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області Гнатович І.О., 05.10.2021р. об 11-35 год. в с. Братське, шосе Запорізьке, 5 км, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Kia Magentis д/н НОМЕР_1 в населеному пункті, рухався зі швидкістю 74 км/год, чим перевищив швидкість на 24 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam. Чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год). ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 9).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про

адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 цього Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1, 2, третя і 5 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про

Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 1.10 ПДР України визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_2 в населеному пункті порушив швидкісний режим на 24 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач посилався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в населеному пункті - це здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCam.

При цьому, в оскаржуваній постанові взагалі відсутня інформація про пристрій TruCam, яким здійснювалися заміри швидкості, а саме, його номер та інше. Також відсутні посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку " 5.45" "населений пункт" та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Таким чином, посилання відповідачем в оскаржуваній постанові на докази щодо фактичної зони дії дорожнього знаку "5.45" "населений пункт" в кілометровій відмітці вказаної автодороги є ключовим для вирішення питання щодо порушення швидкісного режиму руху транспортних засобів, визначеного п. 12.4 ПДР України.

За відсутності посилання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази щодо зони дії дорожнього знаку "5.45" "населений пункт" в кілометровій відмітці вказаної автодороги, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості на 24 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, не надав суду жодного доказу на підтвердження обставин, що зазначено в оскаржуваній постанові. Також в них не зазначено, що до неї додаються будь-які документи чи матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В такому випадку постанова про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 74, 77, 241, 243, 245, 246, 250 КАС України, суд,-

В и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05 жовтня 2021 року серія ЕАО № 4862728 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду

протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Дністрян