Справа № 640/15661/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року м. Київ № 640/15661/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

секретаря судового засідання Бодюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
доЦентрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Міністерство енергетики України;

- Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві;

за участі представників: від позивача - Перепелиця А.В.; від відповідача - Норець В.М.; від третьої особи Міністерства енергетики України - Іжаківський А.О.;

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДПС, у якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати у повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 15 грудня 2020 року №262040203, №261040203, №260040203.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Ухвалою суду від 08.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання та зокрема запропоновано відповідачеві у п`ятнадцяти денний строк з моменту отримання даної ухвали подати відзив на позовну заяву і всі письмові і електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

30.06.2021 судом отримано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову, стверджував про те, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення винесені контролюючим органом правомірно та за наявності на те законодавчо передбачених підстав, а саме у відповідності до висновків акта камеральної перевірки, яким встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Протокольною ухвалою від 31.08.2021 вирішено здійснити процесуальне правонаступництво у справі, замінивши Офіс великих платників податків ДПС () на Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків ().

У відповіді на відзив, отриманої судом 15.09.2021, позивач із посиланням на обставини справи зазначав, що наведені відповідачем у відзиві доводи на користь правомірності винесення контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень не спростовують заперечень позовної заяви щодо їх протиправності.

В запереченнях на відповідь на відзив, що були отримані судом 28.09.2021, відповідач знову вказував на доводи, що зазначалися ним у відзиві на позовну заяву, а відтак стверджував про те, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності спірними податковими повідомленнями-рішеннями, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позову.

У підготовче судове засідання 05.10.2021 позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку уповноваженого представника не забезпечив. Представник відповідача подав клопотання про залучення Міністерства енергетики України та Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 05.10.2021 задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство енергетики України та Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві. Відкладено підготовче судове засідання та в т.ч. запропоновано третім особам подати письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання матеріалів позовної заяви з додатками.

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві у своїх поясненнях на позовну заяву, отриманих судом 04.11.2021, просило відмовити у задоволенні позову, оскільки за твердженням третьої особи позивач не надав суду будь-яких доказів на спростовування висновків відповідача про виявлені проведеною перевіркою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» порушення вимог податкового законодавства.

Третя особа Міністерство енергетики України свого відношення до позову не висловила.

Зважаючи на те, що судом було проведено підготовчі дії, які необхідні для забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, та які є достатніми для закриття підготовчого провадження і призначення судового засідання для розгляду справи, а також враховуючи, що присутні у підготовчому судовому засіданні 07.12.2021 представники учасників справи не заперечували щодо закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, суд ухвалою від 07.12.2021 вирішив закрити підготовче провадження по справі та призначити судове засідання для розгляду справи по суті на 11.01.2022.

Присутні в судовому засіданні 11.01.2022 представники учасників справи підтримали раніше висловлені ним доводи та заперечення на користь заявлених ними вимог. Представник Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув. Представник Міністерства енергетики України вважав, що права Міністерства не зачіпаються та просив прийняти законне та обгрунтоване рішення.

Суд, з урахуванням думки учасників справи, ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності представника Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позивачем вимоги та заперечення відповідача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно актуальних відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" () (надалі - ПАТ "Укрнафта"), зареєстроване 31.03.1994 (запис №0002352 від 27.10.2004) та основним видом діяльності якого є добування сирої нафти (06.10).

З 31.03.1994 ПАТ "Укрнафта" перебуває на обліку в Центральному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.

Так, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 40.1 статті 40, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування підприємств нафтогазового комплексу управління адміністрування підприємств паливно-енергетичного комплексу та виробничої сфери Офісу великих платників податків ДПС проведено камеральну перевірку ПАТ "Укрнафта" з питань несвоєчасної сплати податку на прибуток по декларації від 09.08.2018 № за півріччя 2018 року (частково) та податку на додану вартість за січень 2020 року (частково), за податковими повідомленнями-рішеннями від 19.12.2017 №, від 05.04.2018 №, від 04.07.2018 №, від 09.04.2019 №.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 14.12.2020 №627/28-10-04-02-03/00135390, відповідно до висновків якого проведеною перевіркою встановлено порушення ПАТ "Укрнафта" пунктів 57.1, 57.3 статті 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, а саме порушення: граничних термінів сплати самостійно визначних податкових зобов`язань за результатами декларування податку на прибуток за півріччя 2018 року по декларації від 09.08.2018 №; граничних термінів сплати самостійно визначених податкових зобов`язань за результатами декларування податку на додану вартість за січень 2020 року (частково) по декларації від 20.02.2020 №; граничних термінів сплати узгодженої суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість, визначених контролюючим органом згідно податкових повідомлень-рішень від 19.12.2017 №, від 05.04.2018 №005031401, від 04.07.2018 №, від 09.04.2019 №.

На підставі зазначених вище висновків акта від 14.12.2020 №627/28-10-04-02-03/00135390 відповідачем у відношенні ПАТ "Укрнафта" 15.12.2020 винесено наступні податкові повідомлення-рішення: №262040203, яким до позивача за порушення строку сплати суми 146347236,55 грн. грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 29269447,31 грн. (20%); №261040203, яким до позивача за порушення строку сплати суми ,81 грн. грошового зобов`язання з податку на додану вартість застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 400214207,35 грн. (20%); №260040203, яким до позивача за порушення строку сплати суми 145124371,12 грн. грошового зобов`язання з податку на додану вартість застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 14512437,11 грн. (10%).

Не погоджуючись із проведеною податковою перевіркою та зокрема її висновками, а також винесеними у подальшому на підставі останніх податковими повідомленнями-рішеннями, позивач вирішив звернутись до суду з даним адміністративним позовом.

Першочергово у позовній заяві на користь протиправності оскаржуваних податкових-повідомлень рішень позивач зазначає на процедурні порушення, які мали місце в процесі їх прийняття.

Так, позивач вказує на те, що всі спірні ППР були прийняті відповідачем в перший наступний робочий день - 15.12.2020, після оформлення акта від 14.12.2020, що свідчить про порушення вимог підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 та пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України.

Щодо ППР від 15.12.2020 №262040203, яким за платежем "податок на прибуток приватних підприємств 11021000 (59)" відповідачем визначено ПАТ "Укрнафта" до сплати штраф у сумі 29265447,31 грн., позивач зазначає, що підставою його складення та застосування штрафних санкцій з посиланням на пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України став висновок уповноваженої особами відповідача про несвоєчасну сплату ПАТ "Укрнафта" самостійно визначених податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств за податковий період - півріччя 2018 року.

Однак, на виконання вимог Податкового кодексу України (в редакції, чинній у 2018 році), у т.ч. пункту 49.18 статті 49 та пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, податкова декларація ПАТ "Укрнафта" з податку на прибуток підприємств за півріччя 2018 року підлягала поданню у строк до 09.08.2018, та відповідні самостійно задекларовані зобов`язання - у строк до 19.08.2019.

ПАТ "Укрнафта" самостійно задекларувало податкові зобов`язання з податку на прибуток підприємств за календарне півріччя 2018 року шляхом подання податкової декларації від 09.08.2018 № в електронному вигляді в строк до 09.08.2018, що підтверджується квитанцією №2, та у період з 25.07.2018 по 10.08.2018 сплатило самостійно задекларовані зобов`язання з податку на прибуток за перше півріччя 2018 року в сумі 423138419,00 грн.

Відповідно, сплата самостійно визначених ПАТ "Укрнафта" податкових зобов`язань за наведений вище період відбулась своєчасно, з дотриманням встановлених Податковим кодексом України строків.

Також, позивач звернув увагу, що всупереч вимогам пункту 52-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Розділу ХХ Податкового кодексу України до суми грошового зобов`язання за ППР від 15.12.2020 №262040203 відповідачем були включені штрафні санкції, нараховані по датах погашення, що відбулися після 01.03.2020.

В свою чергу, із посиланням на приписи підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України позивач зазначає, що предметом камеральної перевірки може бути у т.ч. своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, під якими, за твердженням позивача, слід розуміти: систему електронного адміністрування ПДВ та систему електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, тобто систему електронного адміністрування акцизного податку. Але, чинним законодавством України не передбачено ведення інформаційної бази даних системи електронного адміністрування податку на прибуток підприємств, а тому в порядку проведення камеральної перевірки контролюючі органи мають право перевіряти своєчасність сплати лише податку на додану вартість та акцизного податку, а питання своєчасності сплати інших податків/зборів, можуть бути предметом документальної перевірки, адже останні потребують додаткової інформації, що виходить за межі камеральної перевірки.

Щодо ППР від 15.12.2020 №261040203 та №260040203 за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 14060100 (59)", позивач зазначає, що підставою для нарахування штрафних (фінансових) санкцій став висновок уповноваженої особи відповідача про порушення ПАТ "Укрнафта" граничних термінів сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), визначеного у податковій декларації за січень 2020 року (частково) від 20.02.2020 №, та узгоджених сум грошових зобов`язань з цього податку за ППР від 19.12.2017 №, від 05.04.2018 №, від 04.07.2018 №, від 09.04.2019 №.

Так, позивач наголошує на тому, що ППР від 19.12.2017 № йому не находило, а отже в силу відповідних приписів статей 42 та 56 Податкового кодексу України (в редакції, чинній станом на грудень 2017 року), визначені контролюючим органом грошові зобов`язання в цьому ППР не можуть вважатися узгодженими.

Також, позивачем зауважено, що ППР від 05.04.2018 № за результатами адміністративного оскарження було скасовано рішенням ДФС від 26.06.2018 №21267/6/99-99-11-01-02-25, а отже дана обставина підтверджує протиправність погашення відповідачем визначеного в ньому грошового зобов`язання та, відповідно, протиправність нарахування по даті такого погашення штрафних (фінансових) санкцій за ППР від 15.12.2020 №261040203.

В свою чергу, за ППР від 04.07.2018 № позивач зазначає, що останнє було оскаржено ПАТ "Укрнафта" у порядку адміністративного оскарження, проте в межах визначеного законом строку рішення за результатами розгляду цієї скарги контролюючим органом вищого рівня прийнято не було, що мало наслідком визнання такого ППР скасованим на підставі пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України. Зокрема, на підтвердження такого висновку позивач послався на судові рішення у справі за №640/8980/19, де у т.ч. судом касаційної інстанції було встановлено відповідні обставини скасування вказаного ППР на підставі прямої норми закону (пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України) та необхідності відновлення порушених прав позивача шляхом приведення даних його інтегрованої картки платника податків у відповідність до дійсного стану розрахунків з бюджетом.

При цьому, як вказав позивач, станом на час звернення до суду з даним адміністративним позовом ІКПП ПАТ "Укрнафта" у відповідність не приведена, відомості про наявність грошового зобов`язання за ППР від 04.07.2018 № не виключені, що підтверджується витягом з електронного кабінету ПАТ "Укрнафта" від 03.06.2021, а відтак погашення відповідачем грошового зобов`язання, визначеного цим ППР, із нарахуванням штрафних (фінансових) санкцій, що оформлено ППР від 15.12.2020 №261040203 є протиправним.

Щодо ППР від 09.04.2019 № позивач зазначив, що останнє було отримано ПАТ "Укрнафта" 09.04.2019 і визначене в ньому грошове зобов`язання сплачено 15.04.2019, що підтверджується платіжним дорученням від 15.04.2019 №3144, тобто в межах десятиденного строку, встановленого пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.

Щодо погашення зобов`язань на підставі податкової декларації від 20.02.2020 №, позивач звернув увагу, що відповідні зобов`язання також були сплачені ПАТ "Укрнафта" своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується реєстром платіжних доручень та їх копіями. Однак, відповідач протиправно здійснював зарахування сплачених коштів в погашення грошових зобов`язань за скасованими ППР від 05.04.2018 № та від 04.07.2018 №, що призвело до формування штучного податкового боргу у ПАТ "Укрнафта" за ППР від 09.04.2019 № та по ПД від 20.02.2020 №, а отже і до протиправного нарахування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, визначених у них.

Зокрема, позивач зазначив, що рішення суду - постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 по справі №640/8980/19, яким відповідача було зобов`язано виключити з електронного кабінету ПАТ "Укрнафта" запис про наявність грошового зобов`язання за ППР від 04.07.2018 №, набрало законної сили 21.10.2019, однак наразі залишається не виконаним. Таким чином, всі нараховані відповідачем штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань з ПДВ з 27.03.2019, що є датою запису в електронному кабінеті ПАТ "Укрнафта" про ППР від 04.07.2018 №, є незаконними.

На противагу доводам позивача щодо протиправності оскаржуваних ним ППР від 15.12.2020 №262040203, №261040203, №260040203, за змістом викладеного у відзиві на позов, правова позиція відповідача ґрунтується на тому, що підставою винесення спірних ППР були висновки камеральної перевірки ПАТ "Укрнафта", за якими встановлено факт несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань. При цьому, як вказано відповідачем, дана обставинами підтверджується матеріалами справи, а саме витягом з ІКПП ПАТ "Укрнафта" з ПДВ та податку на прибуток.

Також, відповідач вважає, що за правилами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України дії контролюючого органу щодо зарахування коштів позивача, направлених на сплату поточних податкових зобов`язань, - на погашення податкового боргу та нарахування штрафних санкцій, виходячи з дати такого погашення, є правомірним.

Щодо посилання позивача на пункт 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, відповідач звернув увагу та наголосив, що відповідне порушення податкового законодавства, а саме несвоєчасна сплата ПАТ "Укрнафта" податкового зобов`язання з податку на прибуток (за податковою декларацією від 19.08.2018 №), відбулося в 2018 році, а отже вказана норма Податкового кодексу України не є застосовною.

На посилання позивача на обставини справи №640/8980/19, відповідач зокрема зазначає, що воно є необґрунтованим та при цьому вказує на те, що позивачем не надано доказів оскарження до суду ППР від 04.07.2018 №, а тому часткове погашення грошового зобов`язання за цим ППР, яке відбулося в період 14.08.2019 - 10.09.2018, тобто до прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 21.10.2019 по справі №640/8980/19, було правомірним.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (тут і надалі нормативно-правові акти в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно приписів статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Інших обмежень чи заборон на проведення камеральних перевірок, положення Податкового кодексу України не містять.

Так, у відповідності до цитованих вище положень підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України предметом камеральної перевірки може бути, у т.ч. своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Як вбачається із акта від 14.12.2020 №627/28-10-04-02-03/00135390, у ході проведення камеральної перевірки ПАТ "Укрнафта" посадовою особою відповідача були використані податкові декларації з податку на прибуток, податку на додану вартість, а також дані інформаційного ресурсу ДПС України - ІС "Податковий блок".

Згідно підпункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

За пунктом 71.1 статті 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно із статтею 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, у т.ч. від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово - господарські операції платників податків; від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, зокрема інформація: про результати здійснення державного контролю за господарською діяльністю платника податків; що міститься у звітних документах (крім персоніфікованої статистичної інформації), які подаються платником податків органам виконавчої влади та/або органам місцевого самоврядування; про експортні та імпортні операції платників податків; від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків, звіти про підзвітні рахунки, подані від фінансових агентів; від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за наслідками податкового контролю; для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

Згідно статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Отже, аналіз вищенаведених положень Податкового кодексу України вказує на те, що відомості, які містяться у відповідних Інформаційних базах податкового органу, можуть бути використані останнім під час виконання покладених на нього Законом завдань. А відтак, відсутність інформаційної бази даних системи електронного адміністрування податку на прибуток, як стверджує позивач, не позбавляє відповідача можливості використання відомостей щодо своєчасності сплати позивачем зобов`язань з податку на прибуток із інших інформаційних баз, зокрема з ІС "Податковий блок".

Разом з тим, щодо процедурних порушень під час проведення камеральної перевірки у відношенні ПАТ "Укрнафта", на які вказував позивач, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 76.2 статті 76 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як зазначено у пункті 86.7 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Отже, аналіз наведених вище норм Податкового кодексу України свідчить про те, що право на прийняття податкового повідомлення-рішення за наслідками проведеної камеральної перевірки виникає у податкового органу не раніше, аніж коли платнику податків буде вручено акт відповідної перевірки у встановленому порядку.

Слід зазначити, що указаними вище нормами Податкового кодексу України чітко встановлено строки та порядок прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами проведення контролюючим органом, в даному випадку, камеральної перевірки. При цьому, нормами Податкового кодексу України не передбачено права контролюючих органів, відступлення від вказаного порядку чи строків. Винятком неприйняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, є лише подання таким платником податків заперечення до акта перевірки та/або додаткових документів.

Акт камеральної перевірки ПАТ "Укрнафта" від 14.12.2020 №627/28-10-04-02-03/00135390 був отриманий уповноваженою особою позивача 14.12.2020, про що міститься відповідний запис в акті. При цьому, після розписки в отриманні акта, цією особою також вчинено запис про неможливість надання зауважень/заперечень на дату отримання акта.

Однак, спірні податкові повідомлення рішення, що були прийняті на підставі висновків даного акта, винесені відповідачем 15.12.2020, тобто на наступний день після його вручення позивачеві, а отже до спливу десятиденного строку, встановленого пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, протягом якого позивач мав право подати до контролюючого органу свої заперечення на акт камеральної перевірки від 14.12.2020.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач фактично був позбавлений можливості подати свої заперечення проти висновків акту перевірки, оскільки спірні ППР були прийняті відповідачем до спливу строку подачі позивачем заперечень проти висновків акту перевірки, що в свою чергу свідчить про допущення порушення встановлених правил та процедур на прийняття ППР. Передчасність прийняття останніх - без дотримання права позивача на подачу та розгляд його заперечень, що є передумовою прийняття спірних рішень, свідчить на користь доводів позивача про їх протиправність.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 15.01.2019 у справі №826/3576/15, від 09.04.2019 у справі №826/19830/16, від 17.02.2020 у справі №808/7101/15, від 28.09.2020 у справі №520/2305/19, та зокрема у постанові від 18.10.2021 у справі №824/640/19-а.

Разом з тим, щодо суті виявлених відповідачем порушень, та які слугували підставами для винесення спірних ППР, суд зазначає наступне.

Так, щодо ППР від 15.12.2020 №262040203 позивач, як вже було зазначено вище, вказував на його протиправність зокрема з тих підстав, що останнім ПАТ "Укрнафта" притягнуто до фінансової відповідальності за несвоєчасну сплату ПАТ "Укрнафта" самостійно визначених податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств за податковий період - півріччя 2018 року.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" (пункт 49.4 статті 49 Податкового кодексу України).

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (пункт 49.9 статті 49 Податкового кодексу України).

Як зазначено у пункті 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, у т.ч.: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

За пунктом 137.4 статті 137 Податкового кодексу України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік.

З матеріалів справи убачається, що ПАТ "Укрнафта" 09.08.2018 до Офісу великих платників податків була подана звітна податкова декларація з податку на прибуток підприємств за півріччя (базовий звітний період квартал) звітного (податкового) періоду за 2018 рік, в якій позивачем самостійно визначено суму податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього (звітного) податкового періоду у розмірі 423138419,00 грн.

Прийняття вказаної декларації Офісом великих платників податків ДФС підтверджується отриманою позивачем квитанцією №2 від 09.08.2018.

Згідно визначення, наведеного у пункті 2 розділу І Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за № 959/30827), друга квитанція - електронне повідомлення, що формується у форматі, затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу (адресатом) за результатами ідентифікації, обробки електронного документа та засвідчує факт і час приймання (неприймання) чи реєстрації такого електронного документа.

Таким чином, наведені обставини та наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що відповідна податкова декларація позивача з податку на прибуток за півріччя 2018 року була подана у встановлений Податковим кодексом України строк та спосіб.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в матеріалах справи наявні платіжні доручення про сплату ПАТ "Укрнафта" податку на прибуток за 1 півріччя 2018 року: від 25.07.2018 №10463-П18 на суму 10000000,00 грн., від 25.07.2018 №10464-П18 на суму 10000000,00 грн., від 25.07.2018 №10465-П18 на суму 2000000,00 грн., від 25.07.2018 №10466-П18 на суму 1000000,00 грн., від 25.07.2018 №10467-П18 на суму 1000000,00 грн., від 25.07.2018 №10468-П18 на суму 1000000,00 грн., від 25.07.2018 №10497-П18 на суму 10000000,00 грн., від 25.07.2018 №10499-П18 на суму 1878891,61 грн., від 26.07.2018 №10519-П18 на суму 10000000,00 грн., від 26.07.2018 №10520-П18 на суму 5000000,00 грн., від 26.07.2018 №10521-П18 на суму 3000000,00 грн., від 26.07.2018 №10522-П18 на суму 2000000,00 грн., від 26.07.2018 №10523-П18 на суму 1000000,00 грн., від 26.07.2018 №10524-П18 на суму 1000000,00 грн., від 26.07.2018 №10526-П18 на суму 360,23 грн., від 26.07.2018 №10541-П18 на суму 12229419,44 грн., від 26.07.2018 №10542-П18 на суму 166512,71 грн., від 27.07.2018 №10589-П18 на суму 10000000,00 грн., від 27.07.2018 №10590-П18 на суму 10000000,00 грн., від 27.07.2018 №10591-П18 на суму 5000000,00 грн., від 27.07.2018 №10592-П18 на суму 5000000,00 грн., від 27.07.2018 №10593-П18 на суму 2000000,00 грн., від 27.07.2018 №10594-П18 на суму 2000000,00 грн., від 27.07.2018 №10595-П18 на суму 1000000,00 грн., від 27.07.2018 №10596-П18 на суму 1000000,00 грн., від 27.07.2018 №10600-П18 на суму 7358612,97 грн., від 30.07.2018 №10660-П18 на суму 20000000,00 грн., від 30.07.2018 №10661-П18 на суму 20000000,00 грн., від 30.07.2018 №10662-П18 на суму 20000000,00 грн., від 30.07.2018 №10663-П18 на суму 10000000,00 грн., від 30.07.2018 №10664-П18 на суму 5000000,00 грн., від 30.07.2018 №10665-П18 на суму 5000000,00 грн., від 30.07.2018 №10666-П18 на суму 3000000,00 грн., від 31.07.2018 №10667-П18 на суму 1000000,00 грн., від 31.07.2018 №10668-П18 на суму 1000000,00 грн., від 30.07.2018 №10689-П18 на суму 20000000,00 грн., від 30.07.2018 №10690-П18 на суму 20000000,00 грн., від 30.07.2018 №10691-П18 на суму 10000000,00 грн., від 30.07.2018 №10692-П18 на суму 5000000,00 грн., від 30.07.2018 №10693-П18 на суму 2000000,00 грн., від 30.07.2018 №10694-П18 на суму 2000000,00 грн., від 30.07.2018 №10695-П18 на суму 1000000,00 грн., від 30.07.2018 №10696-П18 на суму 635421,98 грн., від 31.07.2018 №10728-П18 на суму 10000000,00 грн., від 31.07.2018 №10729-П18 на суму 10000000,00 грн., від 31.07.2018 №10730-П18 на суму 5000000,00 грн., від 31.07.2018 №10731-П18 на суму 3000000,00 грн., від 31.07.2018 №10732-П18 на суму 1000000,00 грн., від 31.07.2018 №10733-П18 на суму 1000000,00 грн., від 31.07.2018 №10750-П18 на суму 2514234,97 грн., від 31.07.2018 №10751-П18 на суму 25935,35 грн., від 31.07.2018 №9-ПБ18 на суму 171408,86 грн., від 01.08.2018 №10790-П18 на суму 1000000,00 грн., від 01.08.2018 №10791-П18 на суму 1000000,00 грн., від 01.08.2018 №10792-П18 на суму 1000000,00 грн., від 01.08.2018 №10793-П18 на суму 1000000,00 грн., від 01.08.2018 №10809-П18 на суму 1473587,82 грн., від 03.08.2018 №10866-П18 на суму 10000000,00 грн., від 03.08.2018 №10887-П18 на суму 2000000,00 грн., від 03.08.2018 №10888-П18 на суму 1000000,00 грн., від 03.08.2018 №10896-П18 на суму 127650,70 грн., від 03.08.2018 №11025-П18 на суму 10000000,00 грн., від 03.08.2018 №11026-П18 на суму 10000000,00 грн., від 03.08.2018 №11027-П18 на суму 10000000,00 грн., від 03.08.2018 №11028-П18 на суму 7000000,00 грн., від 03.08.2018 №11034-П18 на суму 18754342,90 грн., від 06.08.2018 №11075-П18 на суму 70699,38 грн., від 06.08.2018 №11092-П18 на суму 1600,00 грн., від 06.08.2018 №11137-П18 на суму 338863,11 грн., від 08.08.2018 №11279-П18 на суму 12867,05 грн., від 06.08.2018 №10-ПБ18 на суму 34843,13 грн., від 09.08.2018 №11322-П18 на суму 10000000,00 грн., від 09.08.2018 №11323-П18 на суму 10000000,00 грн., від 09.08.2018 №11324-П18 на суму 5000000,00 грн., від 09.08.2018 №11325-П18 на суму 1000000,00 грн., від 09.08.2018 №11332-П18 на суму 4803180,30 грн., від 10.08.2018 №11357-П18 на суму 1401567,49 грн., від 10.08.2018 №11358-П18 на суму 23138419,00 грн.

Отже, самостійно визначені ПАТ "Укрнафта" грошові зобов`язання за податковою декларацією з податку на прибуток за півріччя 2018 року були сплачені позивачем в період з 25.07.2018 по 10.08.2018, тобто протягом встановленого Податковим кодексом України граничного строку та у повному розмірі, а саме в сумі 423138419,00 грн.

Слід зазначити, що відповідні грошові зобов`язання позивача виникли до 01.03.2020, а тому до останніх, у т.ч. в частині нарахування штрафних санкцій за їх несвоєчасне погашення, не є застосовними вимоги пункту 52-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Розділу ХХ Податкового кодексу України, на який посилався позивач у позовній заяві. Однак, враховуючи своєчасну сплату позивачем відповідних грошових зобов`язань, що підтверджується належними і допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, нівелюються доводи відповідача щодо правомірності нарахування позивачеві штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату.

Щодо ППР від 15.12.2020 №261040203 та №260040203, то останні, як зазначено позивачем та не заперечувалось відповідачем, винесені за наслідком висновку уповноваженої особи відповідача про порушення ПАТ "Укрнафта" граничних термінів сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), визначеного у податковій декларації за січень 2020 року (частково) від 20.02.2020 №, та узгоджених сум грошових зобов`язань з цього податку за ППР від 19.12.2017 №, від 05.04.2018 №, від 04.07.2018 №, від 09.04.2019 №.

Так, позивач зауважив на тому, що ППР від 19.12.2017 № йому не находило, а отже визначені у ньому контролюючим органом грошові зобов`язання не могли вважатися узгодженими.

Згідно пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Зокрема, у пункті 2 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254), міститься пряма вказівка на те, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Разом з цим, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо тверджень позивача про не надіслання йому ППР від 19.12.2017 №, суд в свою чергу також звертає увагу на ту обставину, що і матеріали даної адміністративної справи не містять жодних доказів на користь надіслання позивачеві контролюючим органом зазначеного ППР у встановленому порядку.

Таким чином, суд погоджується із доводами позивача, що визначені контролюючим органом грошові зобов`язання у ППР від 19.12.2017 № не набули статусу узгоджених, а тому і нарахування позивачеві у подальшому штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань за цим ППР є неправомірним.

Щодо протиправності вчинення податковим органом дій, спрямованих на погашення коштами ПАТ "Укрнафта" грошових зобов`язань за ППР від 05.04.2018 №, позивач зауважував на рішенні ДФС від 26.06.2018 №21267/6/99-99-11-01-02-25, яким зазначене ППР було скасовано.

Вказане рішення контролюючого органу вищого рівня наявне в матеріалах справи та підтверджує викладені позивачем обставини, які також не заперечувались відповідачем в ході розгляду справи.

Згідно пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку (пункт 56.10 статті 56 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідно до пункту 57.4 статті 57 Податкового кодексу України пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Згідно підпункту 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.

Отже, зважаючи на те, що ППР від 05.04.2018 № було скасовано контролюючим органом вищого рівня, суд, в даному випадку, вбачає обґрунтованими заперечення позивача щодо безпідставності висновків уповноваженої особи відповідача про порушення позивачем граничних термінів сплати грошових зобов`язань за цим ППР.

Щодо ППР від 04.07.2018 № позивач посилався зокрема на судові рішення по справі №640/8980/19, за якими підтверджувались обставини щодо оскарження позивачем даного ППР в адміністративному порядку та вказувалось на наслідки відсутності прийнятого у відповідності до вимог законодавства рішення за результатами розгляду скарги позивача.

Так, в межах розгляду адміністративної справи за №640/8980/19 позивач оскаржував дії податкового органу щодо внесення до електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем ДФС інформації про наявність у ПАТ «Укрнафта» грошового зобов`язання на підставі ППР від 04.07.2018 №, що є скасованим.

Зокрема, колегією суддів апеляційної інстанції було встановлено, що ПАТ «Укрнафта» оскаржувалось вищевказане ППР до контролюючого органу вищого рівня, однак сформований та адресований позивачеві лист ДФС від 31.08.2018, за наслідками розгляду скарги позивача, за своїм змістом не відповідав вимогам, встановленим для відповідного рішення, яке має бути прийняте за результатом розгляду скарги платника податків.

Таким чином, колегія суддів встановила, що відповідачем не було надіслано ПАТ «Укрнафта» вмотивованого рішення за скаргою останнього протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, а тому погодилась із доводами позивача про те, що його скарга на податкове-повідомлення рішення від 04.07.2018р. № є задоволеною на його користь.

З такими висновками суду апеляційної інстанції, наведеними у постанові від 21.10.2019, погодився і суд касаційної інстанції у постанові від 01.07.2020.

Також варто зазначити, що у згаданій постанові Верховний Суд вказав на обґрунтованості висновків суду Шостого апеляційного адміністративного суду про те, що нараховані на визначену на підставі податкового повідомлення-рішення від 04.07.2018 № суму грошового зобов`язання пеня та штрафні санкції також вважаються скасованими.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі №640/8980/19 набрала законної сили 21.10.2019.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 по справі №640/8980/19 серед іншого зазначив про те, що фактично задоволення скарги позивача на спірне ППР виключає необхідність звернення платника податків до уповноваженого органу з метою його скасування.

Відповідно, суд вважає обґрунтованими заперечення позивача щодо безпідставності висновку уповноваженої особи відповідача про порушення ПАТ "Укрнафта" граничних термінів сплати сум грошових зобов`язань за ППР від 04.07.2018 №.

Щодо ППР від 09.04.2019 №, як вже було зазначено раніше, позивач вказував на те, що останнє отримано ПАТ «Укрнафта» 09.04.2019 і визначене в ньому грошове зобов`язання сплачено 15.04.2019 згідно платіжного доручення від 15.04.2019 №3144.

Так, згідно наявного в матеріалах справи ППР від 09.04.2019 №, винесеного на підставі висновків акта від 15.03.2019 №837/28-10-42-03/00135390, визначена контролюючим органом загальна сума штрафних санкцій у відношенні позивача становила 85962,79 грн.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Разом з цим, в матеріалах справи також наявне платіжне доручення від 15.04.2019 №3144 про сплату позивачем грошових зобов`язань за актом перевірки від 15.03.2019 №837/28-10-42-03/00135390 на суму 85962,79 грн.

Таким чином, підтверджуються доводи позивача, що грошові зобов`язання за ППР від 09.04.2019 № були своєчасно сплачені ним в межах граничного строку, встановленого пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України після отримання відповідного ППР.

Відповідно, суд знову вважає обґрунтованими заперечення позивача в частині необґрунтованості висновку уповноваженої особи відповідача про порушення позивачем граничних термінів сплати за грошовим зобов`язанням по ППР від 09.04.2019 №.

Щодо висновку уповноваженої особи відповідача про порушення ПАТ "Укрнафта" граничних термінів сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), визначеного у податковій декларації за січень 2020 року (частково) від 20.02.2020 №, позивач заперечив, та вказав на своєчасну сплату відповідних зобов`язань у встановлені строки.

Так, у відповідності до матеріалів справи, позивачем 20.02.2020 до контролюючого органу була подана звітна податкова декларація за січень 2020 року із визначеною сумою податку на додану вартість в розмірі ,00 грн., що зокрема підтверджується отриманою позивачем квитанцією №2 від 20.02.2020.

При цьому, в матеріалах справи також наявні платіжні доручення про сплату ПАТ "Укрнафта" податку на додану вартість за січень 2020 року: від 25.02.2020 №2621-П20 на суму 2095,85 грн., від 25.02.2020 №2622-П20 на суму 620,76 грн., від 25.02.2020 №2623-П20 на суму 106748,10 грн., від 25.02.2020 №2624-П20 на суму 40918,86 грн., від 26.02.2020 №2667-П20 на суму 245,41 грн., від 26.02.2020 №2668-П20 на суму 4033,38 грн., від 26.02.2020 №2669-П20 на суму 34869,00 грн., від 28.02.2020 №2707-П20 на суму 15943233,00 грн., від 28.02.2020 №2708-П20 на суму 5000000,00 грн., від 28.02.2020 №2709-П20 на суму 44832478,14 грн., від 11.02.2020 №1945-П20 на суму 1167,65 грн., від 11.02.2020 №1946-П20 на суму 80000,00 грн., від 11.02.2020 №1947-П20 на суму 211,28 грн., від 11.02.2020 №1948-П20 на суму 100,00 грн., від 11.02.2020 №1949-П20 на суму 30730,40 грн., від 11.02.2020 №19144 на суму 23826080,95 грн., від 11.02.2020 №1994-П20 на суму 30380000,00 грн., від 12.02.2020 №1995-П20 на суму 22800000,00 грн., від 12.02.2020 №2057-П20 на суму 4318290,28 грн., від 12.02.2020 №2058-П20 на суму 22881709,72 грн., від 12.02.2020 №2059-П20 на суму 11993745,56 грн., від 12.02.2020 №2060-П20 на суму 530,00 грн., від 12.02.2020 №2061-П20 на суму 15998,46 грн., від 13.02.2020 №2062-П20 на суму 10620,00 грн., від 13.02.2020 №2063-П20 на суму 1381078,02 грн., від 13.02.2020 №2064-П20 на суму 100000,00 грн., від 13.02.2020 №2092-П20 на суму 5310000,00 грн., від 13.02.2020 №2093-П20 на суму 22000000,00 грн., від 13.02.2020 №2095-П20 на суму 40000000,00 грн., від 13.02.2020 №2096-П20 на суму 17183932,79 грн., від 13.02.2020 №2097-П20 на суму 217198,45 грн., від 14.02.2020 №2098-П20 на суму 50000,00 грн., від 14.02.2020 №2099-П20 на суму 25000,00 грн., від 14.02.2020 №2100-П20 на суму 8506,64 грн., від 14.02.2020 №2101-П20 на суму 30832,55 грн., від 14.02.2020 №2102-П20 на суму 15400,00 грн., від 14.02.2020 №2103-П20 на суму 20000,00 грн., від 14.02.2020 №2104-П20 на суму 13716,93 грн., від 14.02.2020 №2105-П20 на суму 11566,00 грн., від 14.02.2020 №2106-П20 на суму ,00 грн., від 14.02.2020 №2153-П20 на суму 11109265,17 грн., від 14.02.2020 №2154-П20 на суму 36184319,15 грн., від 14.02.2020 №2155-П20 на суму 21162135,58 грн., від 14.02.2020 №2156-П20 на суму 31544280,10 грн., від 24.02.2020 №2619-П20 на суму 17218240,62 грн., від 24.02.2020 №2620-П20 на суму 53334,20 грн.

Отже, самостійно визначені ПАТ "Укрнафта" грошові зобов`язання за звітною податковою декларацією за січень 2020 року були сплачені позивачем в період з 11.02.2020 по 28.02.2020, тобто протягом встановленого Податковим кодексом України граничного строку та у повному розмірі, а саме в сумі ,00 грн.

Відповідно, суд погоджується із запереченнями позивача щодо безпідставності висновку уповноваженої особи відповідача про порушення ПАТ "Укрнафта" граничних термінів сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), визначеного у податковій декларації за січень 2020 року (частково) від 20.02.2020 №.

Разом з цим, згідно викладених позивачем обставин справи, які не заперечувались відповідачем, та у відповідності до матеріалів справи, судом встановлено, що сплачені позивачем кошти за вищевикладеними грошовими зобов`язаннями ПАТ "Укрнафта" спрямовувались контролюючим органом, в тому числі, на погашення грошових зобов`язань за скасованими ППР від 05.04.2018 № та від 04.07.2018 №, що призвело до формування штучного податкового боргу у ПАТ "Укрнафта" за ППР від 09.04.2019 № та по ПД від 20.02.2020 №, а отже і до протиправного нарахування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, визначених у них.

У відзиві на позов відповідач стверджував на правомірності своїх дій щодо зарахування сплачених позивачем коштів на погашення податкового боргу ПАТ «Укрнафта», наявність якого, за доводами відповідача, підтверджується даними ІКПП позивача, роздруківку якої за відповідний період долучено до матеріалів справи.

Так, згідно пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, податковим законодавством визначено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Наведене свідчить, що податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі також - Порядок №422).

Цим Порядком визначено організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За змістом підпункту 4 пункту 1 розділу І Порядку №422 відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 розділу ІІ Порядку №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платника (надалі також - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Виходячи із положень розділів ІІІ, ІV, V Порядку №422 відображенню в інтегрованій картці платника підлягають, зокрема, зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 розділу V Порядку №422 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

За змістом підпункту 2 пункту 4 розділу V Порядку №422 у підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється залежно від наслідків розгляду скарги (заяви) відповідно до інформації з інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, на статуси «Скасовується в адміністративному порядку», або «Вручено, адміністративний розгляд», або «Анульовано» при частковому скасуванні.

При частковому скасуванні сум формується нове повідомлення-рішення/рішення/вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.

При збільшенні зазначених у повідомленні-рішенні/рішенні/вимозі та/або рішенні щодо єдиного внеску сум формується повідомлення-рішення/рішення/вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику податків (вноситься дата вручення до інформаційної системи та виконуються процеси, описані у главі 3 цього розділу).

На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, про результати адміністративного оскарження (рішення органу ДФС про результати розгляду скарги (заяви)) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус документа в підсистемі, що забезпечує відображення результатів КПР, змінюється на «Вручено, адміністративний розгляд») та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку)/зменшення такої суми.

У разі якщо за результатами адміністративного оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус документа в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в адміністративному порядку»), в ІКП відображення облікових показників не проводиться.

Відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо узгоджених сум нарахованих грошових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 23.04.2019 у справі №825/3211/15-а.

Наявність в інтегрованій картці платника неправомірно обліковуваного податкового боргу дає право контролюючим органам застосовувати положення статті 87 Податкового кодексу України, відповідно до якої поточна сплата платником податків його самостійно нарахованих податкових зобов`язань зараховується в рахунок сплати податкового боргу.

Отже, в інтегрованій картці платника одночасно погашається податковий борг, який обліковується протиправно, а також виникає новий борг за самостійно нарахованими платником податковими зобов`язаннями, що в подальшому може привести до застосування штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату та нарахування пені. Отже, неправомірне відображення в інтегрованій картці платника сум грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, має безпосередній вплив на господарську діяльність платника у зв`язку із потенційним понесенням ним додаткових витрат.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду зазначеному у постанові від 19.02.2019 у справі №825/999/17, належним способом захисту, що відновить порушені права товариства, є коригування в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки. Фактично, визнається порушення прав платника податків безпідставними записами в інтегрованій картці платника, а також право платника податків на поновлення відповідних прав шляхом коригування відповідних даних, за умови відсутності правових підстав у контролюючого органу для здійснення відповідних донарахувань та внесення відповідних даних до інформаційних систем.

Визнання податкового повідомлення-рішення скасованим, з однієї сторони, нівелює обов`язок платника податків зі сплати донарахованих таким податковим повідомленням-рішенням грошових зобов`язань, а з іншої - виключає наявність правових підстав для відображення відповідних грошових зобов`язань в інтегрованій картці платника. Водночас, протиправне відображення грошових зобов`язань в інтегрованій картці платника без належних правових підстав, очевидно вказує на порушення прав платника податків та необхідність проведення коригування даних інтегрованої картки платника в цілях поновлення порушених прав.

Таким чином, через відображення в електронному кабінеті, інтегрованій картці та інших інформаційних системах ДПС інформації про наявність у платника податків грошового зобов`язання (в т.ч. нарахування пені) на підставі податкового повідомлення-рішення, що вважається скасованим, порушуються права платника податків.

У разі скасування податкового повідомлення-рішення контролюючим органом воно вважається відкликаним, а тому підстави для відображення зобов`язань за таким податковим повідомленням-рішенням відсутні.

Передумовою виключення з електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем ДПС інформації про наявність у платника податків грошового зобов`язання є встановлення зокрема обставин, що вказують про скасування податкового повідомлення-рішення.

Відповідні висновки за результатом аналізу законодавства, що регулюють спірні правовідносини, наведено у постанові Верховного Суду від 01.07.2020 по справі №640/8980/19

Зокрема, Суд звернув увагу на висновки, викладені у постанові від 16.04.2020 у справі №818/888/16, де Верховним Судом вже було зазначено, що наявність прямої норми закону (в даному випадку пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України), в силу якої податкове повідомлення-рішення вважається скасованим, виключає необхідність звертатися до суду з метою визнання протиправним та скасування такого податкового повідомлення-рішення. У такому разі суди, встановивши обставини, з якими закон пов`язує автоматичне скасування податкового повідомлення-рішення, мають з`ясувати, чи приведено у відповідність дані інтегрованої картки платника податків у частині нарахування відповідних податків та зборів згідно з таким податковим повідомленням-рішенням. При цьому у випадку встановлення протиправних дій чи бездіяльності контролюючого органу, пов`язаних із нездійсненням коригування показників в інтегрованій картці платника податків, суди мають застосувати відповідний спосіб захисту з метою відновлення порушених прав платника податків.

Так, суд звертає увагу, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 по справі №640/8980/19 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України було зобов`язано виключити з електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем Державної фіскальної служби, внесення податкової інформації до яких здійснюється Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України, інформацію про наявність у Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" грошового зобов`язання, оформленого податковим повідомленням-рішенням від 04.07.2018р. № , що є скасованим, та інформацію про пеню, нараховану за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, оформленого податковим повідомленням-рішенням від 04.07.2018 № .

Разом з тим, як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, ІКПП позивача в частині наявності відповідних грошових зобов`язань позивача не була приведена відповідачем у відповідність до рішення суду, що набрало законної сили.

Підтвердженням такого висновку є зокрема лист відповідача від 11.06.2021 №4477/6/31-00-07-01-01 у відповідь на запит адвоката позивача щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 №640/8980/19.

В зазначеному листі Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків ДПС України повідомлялося, що на даний час Міжрегіональним управлінням спільно з ДПС України вживаються заходи щодо виконання вказаного рішення суду.

Отже, суд вважає обґрунтованими та доведеними заперечення позивача, що протиправно сформована сума податкового боргу, на погашення якого контролюючим органом спрямовувались сплачені позивачем кошти за відповідними грошовими зобов`язаннями, була визначена на підставі ППР від 04.07.2018 № , яке в свою чергу є скасованим.

Суд відхиляє доводи відповідача, наведені у запереченнях на відповідь на відзив, що зазначене ППР не було скасовано ні судом, ні ДФС України, оскільки як вже було вказано вище, в межах розгляду справи №640/8980/19 суди апеляційної та касаційної інстанції встановили, що дане ППР є скасованим внаслідок недотримання ДФС України положення пункту 56.8 статті 56 Податкового кодексу України в частині надіслання вмотивованого рішення за скаргою платника податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що зумовило задоволення такої скарги платника податків з дня, наступного за останнім днем спливу зазначених строків.

Як підсумок, суд робить висновок про те, що внаслідок не приведення ІКПП позивача у відповідність до дійсного стану розрахунків ПАТ «Укрнафта» з бюджетом, мала місце протиправна зміна відповідачем призначень платежів позивача за поточними грошовими зобов`язаннями ПАТ «Укрнафта», які спрямовувались контролюючим органом на погашення фактично неіснуючого податкового боргу, та що в свою чергу призвело до формування нового, штучного боргу ПАТ «Укрнафта» за його поточними грошовими зобов`язаннями.

Варто також зазначити, що для встановлення наявності у позивача податкового боргу за певними грошовими зобов`язаннями та зокрема для з`ясування підстав його виникнення, необхідним є усунення всіх наявних порушень в обліку платежів платника податків, а відтак суд зауважує, що дії податкового органу по зарахуванню коштів платника в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, є неправомірними.

При цьому, наявність такого боргу, як встановлено судами в межах розгляду справи №640/8980/19 та власне судом при розгляді даної адміністративної справи за №320/3900/21, спростовується наявними доказами, яким не було надано будь-якої оцінки відповідачем у справі.

У зв`язку із цим, суд не надає оцінки проведеним податковим органом розрахункам та визначеним ним сум в оскаржуваних ППР, адже встановленими судом обставинами підтверджується насамперед відсутність підстав для нарахування контролюючим органом таких грошових зобов`язань позивачеві.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Суб`єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних доказів та пояснень, які б спростовували заперечення позивача щодо неправомірності винесених відповідачем та оскаржуваних позивачем податкових-повідомлень рішення, а відтак, не виконав вимоги процесуального Закону та не довів правомірності формування податкових повідомлень-рішень, які є предметом спору даної адміністративної справи.

Відзив на позовну заяву відповідача не містить належних обґрунтувань, підтверджених відповідними доказами, які б спростовували заперечення позивача щодо безпідставності винесення контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень.

Натомість, наведені позивачем заперечення, підкріплені належними та допустимими доказами, а також встановлені судом обставини справи, повністю спростовують доводи та в цілому правову позицію відповідача щодо правомірності формування оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень.

Відтак, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним адміністративним позовом ПАТ «Укрнафта» за реквізитами Окружного адміністративного суду міста Києва було сплачено судовий збір в сумі 22700,00 грн., згідно платіжного доручення від 06.05.2021 №5697-П21, а отже при задоволенні позову вказані судові витрати в силу вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242- 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15 грудня 2020 року №262040293, №261040203, №260040203.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 22700,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 31.01.2022.

Суддя Т.І. Шейко