Справа № 380/14374/21
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Крутько О.В.,
за участю секретаря судового засідання Березович І.Ю.,
представника позивача Торопчина О.Д.
представників відповідача Тереха І.М., Невелич Ю.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу
до Головного управління Національної поліції у Львівській області
про визнання протиправним та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якому заявлено позовну вимогу: визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Львівській області від 16.06.2021 № 2376 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції ВП № 2 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області» в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення зауваження.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.05.2021 наказом ГУ НП у Львівській області № 1928 призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію з приводу виявлених порушень службової дисципліни окремими працівниками поліції ВП № 2 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області. При перевірці книги нарядів встановлено, що 15.04.2021 на добове чергування заступили старший інспектор-черговий чергової частини відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУНП майор поліції ОСОБА_1 та оперуповноважений сектору кримінальної поліції цього ж РВП майор поліції ОСОБА_2 , котрі є близькими родичами двоюрідними братами, тобто під час спільного несення служби в їх діях дисциплінарна комісія вбачала приватний інтерес, що могло вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття ними рішень, що вказувало на можливе порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» (невжиття заходів з повідомлення начальника) щодо запобігання конфлікту інтересів. За порушення службової дисципліни, про що йдеться у висновку, на позивача оскаржуваним наказом ГУ НП у Львівській області було накладено дисциплінарне стягнення зауваження. Разом з тим, цим же наказом, за вчинок пов`язаний із не врегулюванням потенційного конфлікту інтересів, який в свою чергу був предметом службового розслідування дії начальника відділення та районного відділення поліції дисциплінарною комісією були кваліфіковані як незначне порушення службової дисципліни.
Відповідач, на переконання позивача, діяв необґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), упереджено, без дотримання принципу рівності перед законом та непропорційно, оскільки у висновку та наказі йдеться про виявлення перевіркою тотожних дисциплінарних порушень у діях декількох поліцейських. 14.04.2021 саме начальник відділення поліції, про якого йдеться у наказі, попередньо сформував та затвердив персональний кількісний склад членів слідчо-оперативної групи, до якої включив позивача та його двоюрідного брата, які не могли вплинути на рішення керівника, оскільки графіки чергувань також формуються ним заздалегідь.
Позивач зазначає, що старшим слідчо-оперативної групи, на час спільного чергування в добовому наряді є саме слідчий (відповідно до наказу МВС № 575 від 07.07.2017), яким ані позивач, ані його родич (двоюрідний брат) не являються. Під час чергування позивача в складі слідчо-оперативної групи двоюрідний брат позивача - ОСОБА_2 був підмінним (в складі дублюючої групи) та згідно Графіку чергувань ніс службу з 08.00 год. 14.04.2021 до 19.00 год. вказаного ж дня, а не цілодобово, як це зазначено у висновку службового розслідування. ОСОБА_2 вказаного дня не складав та не передавав на реєстрацію до чергової частини будь-яких документів, які слугували внесенню слідчим відомостей до ЄРДР. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 несли службу в складі наряду віддалено одне від одного. За відсутності ознак підпорядкування спільне чергування родичів, один з яких був на підміні основного складу, не могло вплинути на об`єктивність прийняття ними рішень та реальний/потенційний, приватний інтерес у їх діях був відсутній.
Позивач покликається на те, що положення абзаців першого та другого частини першої статті 27 Закону України «Про запобігання корупції», яка встановлює обмеження спільної роботи близьких осіб, не поширюється на осіб, які працюють у гірських населених пунктах, зазначає, що ОСОБА_1 має статус особи, яка проживає та працює на території населеного пункту, якому надано статус гірського.
Ухвалою від 02.09.2021 залишено позовну заяву без руху.
Ухвалою від 17.09.2021 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 21.10.2021.
21.10.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 25.11.2021.
Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що підставою для видання наказу про накладення дисциплінарного стягнення до позивача послужило службове розслідування, проведене за фактом можливих неправомірних дій зі сторони окремих працівників відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, в ході якого встановлено, що 05 травня 2021р. мобільною групою ГУНП у Львівській області при перевірці стану дотримання поліцейськими службової дисципліни та законності запобігання надзвичайних подій за їх участю у відділенні поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області виявлено наступні недоліки в організації роботи підрозділу, зокрема, при перевірці службової документації, а саме: книги нарядів (інв. № 168 від 26.02.2021) встановлено, що з 08:00 14.04.2021 по 08:00 15.04.2021 на службу в складі добового наряду заступили старший інспектор черговий частини майор поліції ОСОБА_1 та оперуповноважений СКП майор поліції ОСОБА_2 , котрі між собою являються близькими особами двоюрідними братами, тобто під час спільного несення служби по обслуговуванню території відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУНП наявний приватний інтерес, який зумовлений сімейними обставинами та може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття ними рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових завдань під час спільного несення служби в складі добового наряду, однак відомості щодо повідомлення зазначених поліцейських своїх безпосередніх керівників та вжиття заходів врегулювання на момент перевірки відсутні, що вказує на можливе порушення ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідач зазначає, що у Самбірському РВП ГУНП видано доручення від 22.01.2021 № 4 «Про додаткові заходи щодо запобігання конфлікту інтересів в частині спільної роботи близьких осіб», згідно п.24 якого майорам поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 забороняється здійснювати перевірочні, оціночні чи контрольні функції службової діяльності один одного під час несення служби.
Відповідач вказує, що повноваження щодо оцінки результатів службового розслідування, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосереднього затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи, є виключними повноваженнями відповідного керівника, який, реалізуючи такі повноваження, приймає відповідний наказ про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
25.11.2021 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 28.12.2021
Ухвалою від 25.11.2021 заяву представника ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду задоволено. Причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом визнано поважними. Поновлено строк звернення до адміністративного суду. Відмовлено в задоволенні заяви Головного управління Національної поліції у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду.
28.12.2021 заслухано пояснення представників сторін, досліджено докази, оголошено перерву до 08.02.2022.
08.02.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши представника позивача та представників відповідача, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
05 травня 2021 року мобільною групою ГУНП у Львівській області проведено перевірку відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівської області, за результатами якої виявлено ряд порушень службової дисципліни працівниками вказаного підрозділу. Дана обставина стала приводом для призначення службового розслідування.
Службове розслідування призначено наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 14.05.2021 № 1928 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії».
Дисциплінарною комісією у складі голови комісії інспектора ВІОС УКЗ ГУНП капітана поліції ОСОБА_3 , старшого інспектора з ОД ВІОС УКЗ ГУНП майора поліції ОСОБА_4 та інспектора СКЗ ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , при проведенні службового розслідування, виявлено недоліки в організації роботи ВП № 2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, а саме: при перевірці службової документації, а саме: книги нарядів (інв. № 168 від 26.02.2021) встановлено, що з 08:00 14.04.2021 по 08:00 15.04.2021 на службу в складі добового наряду заступили старший інспектор черговий чергової частини майор поліції ОСОБА_1 та оперуповноважений СКП майор поліції ОСОБА_2 , котрі між собою являються близькими особами двоюрідними братами, тобто під час спільного несення служби по обслуговуванню адміністративної території відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУНП наявний приватний інтерес, який зумовлений сімейними обставинами та може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття ними рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових завдань під час спільного несення служби в складі добового наряду, однак, відомості щодо повідомлення зазначених поліцейських своїх безпосередніх керівників та вжиття заходів врегулювання на момент перевірки відсутні.
Дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що старший інспектор черговий чергової частини відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУНП майор поліції ОСОБА_1 та оперуповноважений СКП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_2 не вжили заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, не повідомили про наявний в них конфлікт інтересів безпосереднього керівника, чим порушили службову дисципліну, зокрема ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, п. 5 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 та ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ.
Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2376 від 16.06.2021 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції ВнП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області» за порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.5 ч.1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, на підставі п.1 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до старшого інспектора чергового чергової частини відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення зауваження.
Не погодившись з рішенням відповідача про застосування дисциплінарного стягнення позивач звернувся до суду.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно з вимогами статті 17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.
Частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до вимог частини першої статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Вимогами частини другої статті 19 Закону № 580-VIII передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені Дисциплінарним статутом Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до вимог статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Вимогами статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.
По умовам статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
З викладеного слідує, що одним із обов`язків поліцейського є дотримання службової дисципліни, яка полягає у дотриманні поліцейським норм чинного законодавства, неухильному виконанні вимог Присяги поліцейського, статутів і наказів начальників.
Недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого на поліцейського може бути накладено дисциплінарне стягнення, у тому числі, звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Накладення дисциплінарного стягнення на особу здійснюється лише за результатами проведення службового розслідування щодо такої, в рамках якого з`ясовуються всі обставини відповідного дисциплінарного проступку.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції».
Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VІІ).
Частиною 1 ст. 28 Закону № 1700-VІІ встановлено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:
1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;
2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;
3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;
4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Згідно визначення термінів наведених в абз. 9, 12, 13 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700-VІІ потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Абзацом 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700-VІІ визначено, що спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 65-1 Закону № 1700-VІІ (в редакції виникнення спірних правовідносин) особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, де працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За змістом наведених норм видно, що перелік підстав для проведення службового розслідування у разі вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення та/або невиконанню вимог Закону № 1700-VІІ в інший спосіб, є вичерпний та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до п.п. "з" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VІІ суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є зокрема поліцейські.
У відповідності до п.п. "з" п. 1 ч. 1 статті 3 Закону № 1700-VІІ позивач відноситься до суб`єктів відповідальності, на яких поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".
Приписами ч. 1 ст. 4 Закону № 1700-VІІ встановлено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Згідно з п. 6-1, 15 ч. 1 ст. 11 Закону № 1700-VІІ до повноважень Національного агентства належать: здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб; надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів.
Згідно матеріалів справи оскаржуваний наказ від 16.06.2021 № 2376 виданий за наслідками проведеного службового розслідування, призначеного на підставі наказу ГУ НП у Львівській області № 1928 від 14.05.2021"Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії", який винесений за наслідками перевірки мобільної групи ГУНП у Львівській області службової дисципліни працівників відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області.
Відповідач не надав до суду доказів надходження подання від спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції з вимогою щодо проведення службового розслідування відносно позивача з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції».
Приймаючи оскаржуваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення до позивача, відповідач послався на порушення службової дисципліни, що виразилося у недотриманні вимог ч.1 ст. 28 Закону "Про запобігання корупції", п. 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", як підставу для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Суд вважає висновки відповідача помилковими, оскільки з аналізу Закону України "Про Національну поліцію", обов`язками працівника поліції необхідно вважати забезпечення реалізації завдань, поставлених перед поліцією суспільством і державою, та повноважень, наданих для ефективного здійснення професійних функцій шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за результатами службового розслідування у випадку надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства, за умови незастосування судом до особи, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, покарання або не накладення на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності.
Таке дисциплінарне стягнення відповідно до ч. 2 ст. 65-1 Закону № 1700-VІІ застосовується у випадку незастосування судом до особи, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, покарання або не накладення на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 1440/2177/18, від 10.06.2020 у справі № 560/1779/19.
У даному випадку, підстави для проведення службового розслідування, предметом якого є виявлення та встановлення реального чи потенційного конфлікту інтересів, що може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, не встановлені.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 1700-VІІ особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв`язку з виконанням повноважень близьким їм особам.
Особи, які претендують на зайняття посад, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані повідомити керівництво органу, на посаду в якому вони претендують, про працюючих у цьому органі близьких їм осіб.
Положення абзаців першого та другого цієї частини не поширюються на:
1) народних засідателів і присяжних;
2) близьких осіб, які прямо підпорядковані один одному у зв`язку з набуттям одним з них статусу виборної особи;
3) осіб, які працюють у сільських населених пунктах (крім тих, що є районними центрами), а також гірських населених пунктах.
Відповідно до частини 2 цієї статті у разі виникнення обставин, що порушують вимоги частини першої цієї статті, відповідні особи, близькі їм особи вживають заходів щодо усунення таких обставин у п`ятнадцятиденний строк. Якщо в зазначений строк ці обставини добровільно не усунуто, відповідні особи або близькі їм особи в місячний строк з моменту виникнення обставин підлягають переведенню в установленому порядку на іншу посаду, що виключає пряме підпорядкування. У разі неможливості такого переведення особа, яка перебуває у підпорядкуванні, підлягає звільненню із займаної посади.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 17.01.2002 ОСОБА_1 має статус особи, яка проживає та працює на території населеного пункту, якому надано статус гірського. Наказом ГУНП у Львівській області від 18.01.2021 «Про особовий склад» позивача переміщено в порядку реорганізації на посаду старшого інспектора чергового чергової частини ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області із встановленням йому підвищеного посадового окладу, як особі, що проходить службу на території населених пунктів, яким надано статус гірських.
Проте Самбірський РВП ГУНП видав доручення від 22.01.2021 № 4 «Про додаткові заходи щодо запобігання конфлікту інтересів в частині спільної роботи близьких осіб», згідно п.24 якого з метою недопущення порушення антикорупційного законодавства у відділенні поліції № 2 Самбірського РВП ГУНП де проходять службу старший інспектор черговий майор поліції ОСОБА_1 (двоюрідний брат) та оперуповноважений сектору кримінальної поліції Самбірського РВП майор поліції ОСОБА_2 (двоюрідний брат) та врегулюванню конфлікту інтересів майору поліції ОСОБА_1 та майору поліції ОСОБА_2 забороняється приймати участь у службових розслідуваннях, де фігурантом являється один з членів близьких осіб, здійснювати перевірочні, оціночні чи контрольні функції службової діяльності один одного, бути у підпорядкуванні один одного під час несення служби, зовнішній контроль покладається на заступника начальника Самбірського РВП майора поліції ОСОБА_6 та заступника начальника відділенні поліції № 2 Самбірського РВП майора поліції ОСОБА_7 або на осіб, які виконують їхні обов`язки.
З врахуванням досліджених судом фактичних даних встановлено, що з метою недопущення порушення антикорупційного законодавства позивачем було вжито заходів щодо повідомлення про проходження служби у ВП з двоюрідним братом ОСОБА_2 , про що свідчить доручення від 22.01.2021 № 4, яким визначено уповноважених осіб щодо здійснення зовнішнього контролю під час складання щомісячних графіків чергувань працівників відділення поліції. Відповідачем не доведено твердження про недотримання старшим інспектором черговим майором поліції ОСОБА_1 та оперуповноважений сектору кримінальної поліції Самбірського РВП майор поліції ОСОБА_2 вимог антикорупційного законодавства, їх участі у службових розслідуваннях, здійснення перевірочних, оціночних чи контрольних функцій службової діяльності у досліджуваному при проведенні службового розслідування випадку. А отже, відповідачем не доведено наявність самого факту вчинення ними порушення вимог частини 1 ст. 28 Закону № 1700-VІІ.
Відповідно до положення ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність оскаржуваного наказу прийнятого відносно позивача.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 16.06.2021 № 2376 в частині застосування до ОСОБА_1 (0078411) дисциплінарного стягнення зауваження є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Приписами частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (ч.3 ст.132 КАС України).
Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4)дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач подав копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.08.2021, акту наданих послуг згідно договору про правову допомогу від 02.02.22, відповідно до яких загальна сума понесених витрат позивача на правову допомогу становить 5000 грн. Розмір витрат є співмірним складності справи, обсягу наданих послуг та є обґрунтованим. Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 16.06.2021 № 2376 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції ВнП № 2 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області» в частині застосування до ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) дисциплінарного стягнення - зауваження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 18.02.2022.

Суддя Крутько О.В.