Справа № 160/21040/21
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В. розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови, -
03 листопада 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови.
Ухвалою суду від 17.11.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання до суду уточненої позовної заяви (відповідно до кількості учасників справи) із зазначенням належних відповідачів (відповідача), з урахуванням вказаних судом зауважень та зазначенням даних стосовно них, що передбачені ст.160 КАС України та, за необхідності, уточненими позовними вимогами. У випадку, якщо позивач визначить другого відповідача, суд нагадує про необхідність надання до суду екземпляру позовної заяви з додатками для вказаного відповідача.
Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 29.11.2021 року на адресу суду надійшов супровідний лист разом з уточненою позовною заявою відповідно до кількості учасників справи, в якій у якості відповідача зазначено Державну службу з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №297705 від 09.09.2021 року.
Також, 30.11.2021 року на адресу суду надійшла від позивача заява, згідно якої позивач просить врахувати технічну помилку та вважати днем підписання уточненої позовної заяви - 29.11.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 13.07.2021р. Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки здійснено рейдову перевірку, а саме габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF, д.н.з НОМЕР_1 , що використовує ОСОБА_1 та виявлено порушення порядку проїзду великовагових/великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. За результатами перевірки було складено Акт №285485 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.07.2021р. В подальшому, Відповідачем було направлено Позивачеві повідомлення про розгляд справи за актом №285485 09.09.2021р. з 10:00 у приміщенні Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, що розташоване за адресою м. Дніпро, вул. Воскресенська, 24.
Розгляд акту відбувся 09.09.2021р. без присутності Позивача або представника. Було винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №297705. У відповідності до цієї Постанови, з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 8500 грн., оскільки нею, нібито було допущено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 14 ч. І ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Не погодившись з цим позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувано у Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки копії всіх документів на підставі, яких прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8 500,00 грн. від 09.09.2021 року №297705.
Копію вказаної ухвали отримано відповідачем 04 січня 2022 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
31 січня 2022 року через канцелярію суду від Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки надано клопотання про долучення доказів на виконання ухвали суду від 01.12.2021 року, а саме: Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103; копію постанови про застосування адміністративно господарського штрафу від 09.09.2021 року № 297705; копію повідомлення на адресу позивача від 16.08.2021 року про розгляд справи; копія акта № 285485 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.07.2021 року; копію акту № 027233 від 13.07.2021 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; копію довідки про результати здійснення габаритно вагового контролю від 13.07.2021 року № 0064033; розрахунок плати за проїзд та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 13.07.2021 року № 6705; направлення на рейдову перевірку від 12.07.2021 року №010392; щотижневий графік проведення рейдових перевірок на території Запорізької та Дніпропетровської областей у період з 12.07.2021 року по 18.07.2021 року; копію сертифікату відповідності «ваги автомобільні для зважування в русі» від 17.09.2020 року; копія декларації про відповідність № 2051 «ваги автомобільні для зважування в русі» від 17.09.2020 року; копія чеку про зважування від 13.07.2021 року; копія ТТН від 13.07.2021 року № 6705.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Матеріалами справи також підтверджено, що ОСОБА_1 є власником транспортних засобів, які використовує для здійснення підприємницької діяльності, а саме:
- марки DAF, модель XF 105.460 (спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач, д.н.з НОМЕР_1 ;
- марки BENALU, модель TX34CS 105.460 (спеціалізований напівпричіп спеціалізований тягар самоскид, д.н.з. НОМЕР_2 .
13.07.2021 року посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі графіку проведення рейдових перевірок Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській та Запорізькій областях у період з 12.07.2021 року по 18.07.2021 року та направлення на рейдову перевірку від 12.07.2021 року № 010392, проведено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу марки BENALU, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Під час перевірки даного транспортного засобу виявлено факт перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових норм, без відповідного дозволу.
За результатами перевірки транспортного засобу складено наступні документи:
- акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.07.2021 № 285485 яким зафіксовано, що на автодорозі М-18, 263-й км + 674 м 13.07.2021р. о 13 год.31 хв. старші державні інспектори ВДК надання послуг з перевезення вантажу ОСОБА_3 та Синицький В.В. провели перевірку транспортного засобу марки DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Під час переаврки встановлено правопорушення, відповідальність за яке передбачено абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм від 5% до 10% включно, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Перевищення встановило 7,27%;
- акт № 027233 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (нормативно допустима 40 т, фактична 40,6 т);
- довідку № 0064033 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, відповідно до якої навантаження (згідно з чеком № 2051 від 13.07.2021 року) на осі (тон): 1) 6,54; 2) 10,46; 3) 7,69; 4) 7,7; 5) 8,21; повна маса транспортного засобу складала 40,6 т;
- розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до якого нараховано плату за проїзд у розмірі 188,40 євро.
09 вересня 2021 року начальником Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Бичковим В. прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 297705, якою у зв`язку з допущенням ФОП ОСОБА_1 порушення абз. 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на позивача накладено штраф у сумі 8 500 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).
Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).
Відповідно до абзацу 4 статті 6 Закону № 2344-ІІІ, реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно з абзацом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення №103).
Відповідно до пункту 1 Положення №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (п.п.1 п. 4 Положення №103).
Пунктом 8 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року №196-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» вирішено реорганізувати шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.
Як вбачається з додатку до Розпорядження, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було реорганізовано шляхом злиття з Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області в Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.
Наказом Укртрансбезпеки від 09.09.2020 року №340 «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було реорганізовано шляхом злиття з Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області в Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.
Підпунктами 15 та 27 пункту 5 Положення №103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
За приписами пункту 4 Порядку № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Відповідно до пункту 14 Порядку № 1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Згідно з абзацом 2 пункту 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
У статті 48 Закону №2344-III закріплено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі Правила №30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Згідно з пунктом 4 Правил №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» через центри надання адміністративних послуг.
Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
За змістом пунктів 5-7 Правил №30, рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу.
Дозвіл видається: уповноваженим підрозділом Національної поліції - у разі виїзду за межі України або в`їзду на територію України виключно великогабаритними транспортними засобами; уповноваженими підрозділами Національної поліції в областях, м. Києві, а також Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - якщо маршрут пролягає в межах Автономної Республіки Крим, області, між областями або між Автономною Республікою Крим, мм. Києвом і Севастополем та іншими адміністративно-територіальними одиницями.
Дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.
Відповідно до пункту 25 Правил №30, забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок №879), у пункті якого наведені такі визначення:
- великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;
- габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;
- дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75), після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.
Відповідно до пунктів 15, 16, 18, 20 Порядку №879, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Згідно з пунктом 6 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
З аналізу вказаних положень Порядку №879 вбачається, що при здійсненні габаритно-вагового контролю здійснюється перевірка відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Пунктами 12, 13 Порядку №879 визначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Згідно з пунктами 20, 21 Порядку №1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу наведених положень вбачається, що автомобільний перевізник, у разі перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень більше ніж на 5%, а також перевищенням лише одного нормативного допустимого вагового параметру, такого як навантаження на вісь транспортного засобу, повинен мати дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.
Як було встановлено судом, в ході проведення 13.07.2021 року габаритно-вагового контролю транспортного засобу DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу марки BENALU, модель TX34CS 105.460 (спеціалізований напівпричіп спеціалізований тягар самоскид, д.н.з. НОМЕР_2 було виявлено факт перенавантаження на одиничну вісь 40,6 тон при дозволених 40 тон, а тому суд критично оцінює посилання позивача на те, що загальна маса транспортного засобу не перевищувала нормативно допустимої, оскільки чинним законодавством передбачена відповідальність навіть у випадку перевищення навантаження лише на одну ось транспортного засобу.
Судом також відхиляються твердження позивача щодо достовірності зважування посадовими особами Укртрансбезпеки та справності зважувального обладнання, оскільки здійснення габаритно-вагового контролю стосовно належного позивачу транспортного засобу здійснено за допомогою приладу «Ваги автомобільні для зважування в русі», який за Сертифікатом відповідності від 17.09.2020 року є придатним до застосування.
Таким чином, встановлення вагових параметрів транспортного засобу позивача було здійснено зважувальним обладнанням, періодична повірка (метрологічна атестація) якого була проведена та була чинною станом на дату проведення перевірки.
Що стосується доводів позивача про те, що вантаж, який перевозився (ріпак), є сипучим, а тому, під час заїзду на ваги відбувся зсув сипучого вантажу вбік однієї осі, що призвело до фіксування перевищення допустимих норм навантаження на одну із осей, суд вважає їх безпідставними, оскільки викладені доводи є лише припущеннями позивача, в той час як автомобіль на вагу заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24 липня 2019 року.
Також, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на відсутність затвердженої методики зважування транспортного засобу при перевезенні ним сипучого вантажу як на підставу для визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови з огляду на наступне.
У розумінні підпункту 2 пункту 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Разом з цим, відсутність на теперішній час Методики зважування (вимірювання) подільного (сипучого) вантажу, на що послався суд першої інстанції, не є підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.
Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.07.2019 по справі №819/1381/16.
За таких обставин, враховуючи та оцінивши усі докази по справі у їх сукупності, суд доходить висновку, що спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача є правомірною.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).
З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому статтею 139 КАС України, немає.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева