Справа № 480/1851/22
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
21 лютого 2022 року Справа № 480/1851/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глазька С.М.,
за участю секретаря судового засідання Щербаченко В.В.,
представника позивача Цюпки О.В.,
представника відповідача - Литовченко Г.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа - ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа - ОСОБА_2 , в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Литовченко Ганни Федорівни від 23.07.2021 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у виконавчому провадженні № 59949633.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
У судовому засіданні представник позивача заперечував проти закриття провадження у даній справі, зазначаючи, що дана позовна заява повинна розглядатись виключно в порядку адміністративного судочинства.
Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги позивача повинні вирішуватись у порядку цивільного судочинства Зарічним районним судом м. Суми, оскільки в оскаржуваній постанові вона зазначила, що керується ст. 63 та ст. 75 Закону №1404-VII, вказала на помилку при винесенні постанови.
Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, у зв`язку з наступним.
Згідно пункту першого частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
На думку суду, оскаржувана постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні частини другої статті 63 Закону №1404-VIII, які підлягають оскарженню до суду в порядку, визначеному частиною другою статті 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.
- розірвано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 05 серпня 2014 року Зарічним відділом державної РАЦС реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис №1034;
- стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , урож. м. Суми, ідн. код НОМЕР_1 , працюючого комірником ТОВ «ПОЛІМАРКЕТ ГРУП»: м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. № 86, каб. 41, прож.: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до її повноліття і аліменти виплачувати матері дитини - ОСОБА_2 , починаючи стягнення з 11 жовтня 2016 року;
- стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , урож. м. Суми, ідн. код - НОМЕР_1 , працюючого комірником ТОВ «ПОЛІМАРКЕТ ГРУП»: м. Суми вул. Петропавлівська, буд. № 86 каб. 41, прож.: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання - ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частини заробітку, до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, починаючи стягнення з 11 жовтня 2016 року.
На виконання вказаного рішення суду, 06.09.2017 видано виконавчий лист 591/5333/16-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки в сумі 720,00 грн., за яким 03.09.2019 було відкрито виконавче провадження №59949633, про що державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми головного територіального управління юстиції у Сумській області Терещенко О.С. винесено відповідну постанову.
Відповідно до п. 1-3 резолютивної частини оскаржуваної постанови, відповідачем зазначено наступне:
накласти на боржника:
дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3
2. Зобов`язати боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.
3. Стягувач: ОСОБА_2 .
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Велика Палата Верховного Суду вже розглядала питання щодо юрисдикційності скарги на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 682/3112/18 (провадження №14-580цс19) з посиланням на частину другу статті 74 Закону №1404-VІІІ зроблено загальний правовий висновок про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
Так, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правова природа, характер, цільове призначення та стягувач штрафу, визначеного в частині другій статті 63 Закону №1404-VIII, частині другій статті 74 Закону №1404-VIII, та штрафу, передбаченого частиною чотирнадцятою статті 71 Закону №1404-VIII, - відмінні, оскільки постанова виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів є рішенням виконавця щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів, як це передбачено частиною першою статті 74 Закону №1404-VIII. Це дає можливість тлумачити частину другу статті 74 Закону №1404-VIII таким чином, що оскарження постанов виконавців про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів має відмінний порядок від оскарження постанов виконавців про накладення інших штрафів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Суд також звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом й такі спори вирішуються за правилами цивільного судочинства. Оскільки предметом регулювання за указаними нормами є як визначення розміру заборгованості за аліментами, так і накладення штрафів за наявності заборгованості, порядок вирішення спору як щодо розміру заборгованості, так і про накладення штрафу з огляду на наявність заборгованості має відбуватися у межах однієї юрисдикції - у порядку цивільного судочинства, що буде відповідати принципам верховенства права та ефективності провадження як механізму судового захисту.
Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що постанова державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні частини другої статті 63 Закону №1404-VIII, яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному частиною другою статті 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.
Відтак, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови державного виконавця про накладення на нього штрафу, який накладений відповідачем у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, тому такий позов має розглядатися за правилами цивільного судочинства.
Посилання представника позивача на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що старший державний виконавець при прийнятті постанови керувався ст.63 та ст.75 Закону №1404-VII, суд вважає недостатньою підставою для розгляду даної справи у порядку адміністративного судочинства, оскільки за усіма іншими ознаками оскаржувана постанова відповідача відповідає постанові про накладення штрафу, відповідно до ст.71 Закону №1404-VII, про що у судовому засіданні зазначив і представник відповідача.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для закриття провадження у справі, оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
На підставі частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Пунктом п`ятим частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Суд встановив, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив 922,40 грн. судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 07.02.2022, а також відомостями з КП «ДСС» про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Крім цього, суд, відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України, роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції загального місцевого суду у порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 183, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
Провадження у справі № 480/1851/22 за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа - ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови - закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя С.М. Глазько