Справа № 640/3576/22
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

28 січня 2022 року м. Київ№ 640/3576/22
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Григорович П.О., розглянувши подання про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків

за зверненням Головного управління ДПС у м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія»

про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління ДПС у м. Києві із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія».

Так, згідно з підпунктом 94.2.3 пункту 94.2. статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункту 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Також обставини, за яких застосовується арешт майна, передбачені Розділом ІІІ Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 липня 2017 року №632, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 серпня 2017 року за № 948/30816 (далі - Порядок № 632).

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІІ Порядку № 632 арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: 1) платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; 2) фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; 3) платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; 4) відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих в установленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; 5) відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; 6) платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; 7) платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; 8) платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки); 9) нерезидент розпочинає та/або здійснює господарську діяльність через постійне представництво на території України без взяття на податковий облік, що підтверджується актом перевірки.

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІІ Порядку № 632 за наявності однієї з наведених обставин керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Порядок застосування арешту майна визначений Розділом ІV Порядку № 632, згідно з пунктами 1, 2 якого керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Обґрунтованість арешту, накладеного на майно платника податків рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин.

У такому разі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів, зокрема, щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Частиною 2 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі.

З системного аналізу викладеного вбачається, що законодавець відрізняє обставини та підстави для застосування адміністративного арешту майна платника податків та для звернення до суду із відповідною заявою.

Тобто, обставиною, що зумовила дане звернення до суду, є встановлений відповідно до пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України контролюючим органом юридичний факт (дія чи бездіяльність платника податку).

В даному випадку обставиною, яка мала б зумовити звернення відповідача до суду, є відмова Товариства від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки, що підтверджується актом від 26.01.2022 №513/26-15-07-04-03-16 «Про відмову в допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки».

Рішення контролюючого органу про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 27.01.2022 №7422 не може вважатися обставиною для звернення до суду, оскільки воно є підставою для звернення до суду, метою якого є забезпечення виконання обов`язку зі сплати податків.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 18 червня 2020 року у справі №500/1521/19.

Особливості обчислення процесуальних строків в окремих категоріях адміністративних справ встановлені статтею 270 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з частиною 1 статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України на обчислення строків, встановлених статями 273-277, 280-283 Кодексу адміністративного судочинства України, не поширюються правила частин 2-10 статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України.

Строки, встановлені у справах, визначених цією статтею, обчислюються календарними днями і годинами. Останнім днем строку, який має закінчитися з настанням певної події, є день, що передує дню вказаної події (частини 2-3 статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, відповідно до частини 2 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України граничним строком подання заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у даному випадку є 27.01.2022.

Частиною 5 статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що днем подання позовної заяви, апеляційної скарги у даній категорії справ є день їх надходження до відповідного суду.

Згідно з реєстраційним штампом вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду міста Києва, заява ГУ ДПС надійшла до Окружного адміністративного суду міста Києва 28.01.2022, тобто після закінчення строку, встановленого частиною 2 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 5 статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що строки подання позовних заяв і апеляційних скарг, встановлені у справах, визначених цією статтею, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду.

Як вбачається з наведеної норми частини 5 статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України в частині залишення позовної заяви без розгляду, поданої після закінчення встановлених строків, така норма є для суду зобов`язальною та безальтернативною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/18509/21.

З огляду на викладене, оскільки заява ГУ ДПС про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту надійшла до суду з пропуском строку, встановленого частиною 2 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, і цей строк в силу імперативних приписів частини 5 статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України поновленню не підлягає, така заява підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статями 248, 256, 270, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Заяву про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків залишити без розгляду.

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 283, 295-297 цього Кодексу.

Суддя П.О. Григорович