Справа № 320/2596/22
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

21 лютого 2022 року 320/2596/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши в м. Києві позовну заяву Адвокатського об`єднання "Основний Закон" до Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Адвокатське об`єднання "Основний Закон" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство", в якому просить суд:

- зобов`язати Державне підприємство "Клавдієвське лісове господарство" надати Адвокатському об`єднанню "Основний Закон" інформацію на адвокатський запит за вих. №4/2022/1301 від 13.01.2022 у спосіб та в обсязі, запитуваному в такому адвокатському запиті (надання належним чином завірених копій матеріалів базового лісовпорядкування щодо деревини, вирубаної згідно з вказаним лісорубним квитком № КИ 016933 та надання належним чином завірених копій матеріалів по підготовці лісосічного фонду до рубання щодо деревини, вирубаної згідно з вказаним лісорубним квитком № КИ 016933).

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за даним позовом, суд виходить з наступного.

Як слідує з позовної заяви та доданих до неї документів, Адвокатське об`єднання "Основний Закон" в порядку статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" звернулось до Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" з адвокатським запитом від 13.01.2022 №4/2022/1301 в інтересах відокремленого підрозділу "Форест Контрол", який є філією Громадської організації "Всеукраїнська організація "Авто Євро Сила", в якому просило надати ряд документів.

Втім, як зазначено у позовній заяві, Державне підприємство "Клавдієвське лісове господарство" листом від 20.01.2022 №26/08 фактично відмовив у наданні запитуваної інформації, чим порушив чинні приписи Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Закону України "Про інформацію".

Отже, предметом позову є бездіяльність Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство", яка полягає у ненаданні Адвокатському об`єднанню "Основний Закон" документів на їх адвокатський запит від 13.01.2022 №4/2022/1301.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору. Наявність у суб`єкта владних управлінських функцій означає, що він наділений адміністративною правосуб`єктністю, яка реалізується через певний обсяг конкретних прав і обов`язків (повноважень), необхідних для здійснення управлінської діяльності в тій чи іншій сфері публічної влади.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

- спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України);

- спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації (п. 7 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України).

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939).

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 1 Закону №2939).

Таким чином, суб`єкти владних повноважень та їх посадові особи, реалізуючи свої повноваження, наділені правом вчиняти певні дії на підставі та в межах чинних норм законодавства України, зокрема, надавати інформацію на звернення громадян у порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Між тим, правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076).

Закон визначає адвокатський запит - як письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту (ч. 1 ст. 24 Закону №5076).

За змістом ч. 2 ст. 24 Закону №5076 орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли саме з підстав надання неповної відповіді на адвокатський запит.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.01.2019 у справі №686/23318/13-а сформований правовий висновок, згідно з яким адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини не є публічно-правовими у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказана правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №821/429/17 та від 06.02.2020 у справі №640/16398/19.

За змістом ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на заявлені вимоги позивача, судову правозастосовну практику, яка склалася за наслідками розгляду справи за подібних спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та з огляду на суб`єктний склад має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду" але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом".

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсумовуючи наведене, Київський окружний адміністративний суд не є судом, встановленим законом, щодо розгляду спору з приводу ненадання відповіді на адвокатський запит.

Пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки вирішення даного спору не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за позовом Адвокатського об`єднання "Основний Закон" до Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" про зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №320/2596/22 за позовом Адвокатського об`єднання "Основний Закон" до Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" про зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Балаклицький А. І.