Справа № 420/16968/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді, Бжассо Н.В., розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, за результатом розгляду якого позивачка просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Таїровської селищної ради ОТГ, щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження технічної документації та відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 0,1400 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:002:0574.

Зобов`язати Таїровську селищну раду ОТГ, затвердити технічну документацію із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, загальною площею 0,1400 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:002:0574.

Зобов`язати Таїровську селищну раду ОТГ, розглянути на найближчому засіданні чергової сесії ради заяву ОСОБА_1 , про передачу безкоштовно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, загальною площею 0,1400 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:002:0574 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Зобов`язати Таїровську селищну раду ОТГ подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Стягнути з Таїровської селищної ради ОТГ сплачений судовий збір та витрати на надання правової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 20.08.2021 року вона звернулась до Таїровської селищної ради ОТГ, щодо затвердження технічної документації із встановлення (відновлення) меж та передачу у власність земельної ділянки загальною площею 0,1400 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , яка знаходиться в її користуванні. Проте, Таїровська селищна рада ОТГ не затвердила вказану технічну документацію та не розглянула питання передачі вказаної ділянки у власність ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що у їх розумінні згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій», дана технічна документація мала бути розроблена виключно на підставі дозволу Таїровської селищної ради ОТГ, згідно листа від 08.09.2021 року. ОСОБА_1 вважає, що Таїровською селищною радою ОТГ, було не правомірно відмолено в затвердженні технічної документації із встановлення (відновлення) меж та передачу у власність земельної ділянки, враховуючи норми Земельного кодексу України, норми ст. 55 Закону України «Про землеустрій» та чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого на вказаній земельній ділянці та для отримання її у власність не повинна отримувати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою.

Ухвалою суду від 22.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та позов з додатками отримав засобами електронного зв`язку 24.12.2021 року та засобами поштового зв`язку - 28.12.2021 року, проте, відзив на адміністративний позов не надав.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

20.08.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Таїровської селищної ради із клопотанням про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і передати ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку, загальною площею 0,1400 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у її користуванні.

До вказаної заяви додано: копії паспорту та реєстраційний номер облікової картки платника податків позивачки; оригінал та засвідчена копія технічної документації, витяг з Державного земельного кадастру.

Суд встановив, що листом від 08.09.2021 року 12-1512/оп Таїровська селищна рада повідомила позивачку про необхідність звернутися до селищної ради із заявою (клопотанням) про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про землеустрій», технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Згідно із статтею 25 цього Закону, документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою, зокрема, є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (п. і).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Приписами ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Суд зазначає, що ст. 118 ЗК України, визначає порядок звернення особи до уповноваженого органу місцевого самоврядування із клопотанням про затвердження вже розробленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

При цьому, стаття 55 ЗУ «Про землеустрій» визначає порядок розроблення та склад технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. ч. 1 -4 ст. 55 ЗУ «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) матеріали топографо-геодезичних робіт; г) кадастровий план земельної ділянки; ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) відомості про встановлені межові знаки.

Тобто, частина 3 ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» чітко визначає, що у випадку, якщо земельна ділянка передається у власність на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням органу місцевого самоврядування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом.

Тобто, ОСОБА_1 , як землекористувач земельної ділянки, має право прийняти рішення про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), проте, наявність такого рішення землекористувача не є достатньою підставою для розроблення технічної документації, у даному випадку.

Разом з тим, ч. 2 ст. 118 ЗК України визначено, що за результатом розгляду клопотання особи про затвердження розробленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідний орган місцевого самоврядування повинен прийняти рішення або про задоволення клопотання, або про відмову у його задоволенні.

Проте, відповідач таке рішення, у вигляді акту індивідуальної дії, не прийняв, а за результатом розгляду клопотання позивачки надав останній лист-відмову, у зв`язку із чим суд робить висновок про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Таїровської селищної ради ОТГ, щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження технічної документації та відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 0,1400 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:002:0574.

При цьому, вимоги позивачки про зобов`язання Таїровської селищної ради ОТГ, затвердити технічну документацію із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, загальною площею 0,1400 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:002:0574 та розглянути на найближчому засіданні чергової сесії ради заяву ОСОБА_1 , про передачу безкоштовно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, загальною площею 0,1400 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:002:0574 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом, до задоволення не належать, з підстав, що зазначені судом вище.

З урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, суд робить висновок про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.08.2021 року вх. № К-1512/оп та прийняти рішення у відповідності до вимог ч. 2 ст. 118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду, що наведені у рішенні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, суд визначає розмір суми витрат на правничу допомогу, що має бути стягнута з відповідача на користь позивача згідно з умовами договору доручення від 13.09.2021 року, розрахунку витрат на правничу допомогу.

Суд зазначає, що з огляду на розрахунок витрат на правничу допомогу від 14.09.2021 року, позивачка сплатила на користь адвоката 10000,00 грн.

Також, суд встановив, що за звернення до суду із вказаним позовом позивачка сплатила 908,00 грн. судового збору.

Так як суд зробив висновок про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивачки має бути стягнуто 3333,33 грн. (10000/3) витрат на правничу допомогу та 302,67 грн. (908,00 грн./3) судового збору.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Таїровської селищної ради ОТГ подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає, що статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Законом України «Про виконавче провадження» визначені заходи примусового виконання рішень суду, які орган виконавчої служби застосовує у випадку невиконання рішення суду у добровільному порядку.

Суд зазначає, що держава забезпечує виконання судових рішень, що виявляється у існуванні окремого державного інституту, який передбачає виконання рішень суду, що набрали законної сили у примусовому порядку у випадку невиконання боржниками таких рішень у добровільному порядку.

Таким чином, на думку суду, враховуючи, що рішення суду у даній справі може бути виконане у примусовому порядку на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», а також враховуючи те, що встановлення строку для подання звіту про виконання судового рішення є правом суду, а не обов`язком, суд вважає, що в задоволенні клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 205, 243, 245, 246, 250, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження технічної документації та відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 0,1400 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:002:0574.

Зобов`язати Таїровську селищну раду Одеського району Одеської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.08.2021 року вх. № К-1512/оп та прийняти рішення у відповідності до вимог ч. 2 ст. 118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду, що наведені у рішенні.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 302,67 грн. (триста дві гривні шістдесят сім копійок).

Стягнути з Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3333,33 грн. (три тисячі триста тридцять три гривні тридцять три копійки) на правничу допомогу.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ).

Відповідач - Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області (; 65496, Одеська обл., Овідіопольський р-н, селище міського типу Таїрове (з), вул.40-річчя Перемоги, будинок 27).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 21.02.2022 року.

Суддя Н.В. Бжассо