Справа № 826/1612/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2018 року № 826/1612/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді: Мазур А.С., суддів: Аблова Є.В., Літвінової А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Національного банку України

третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк народний капітал»

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Національного банку України, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк народний капітал», в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» №176-рш/БТ віл 28.07.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2017 відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено її до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є акціонером ПАТ «Банк Народний Капітал» та власником простих іменних акцій в кількості 22 139 890, 00 грн. штук, що складає 9, 0696 % частки у статутному капіталі. Для забезпечення виконання вимог законодавства України щодо розкриття відомостей про власників істотної участі в банку в обсязі, визначеному Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Положенням про порядок подання відомостей про структуру власності банку, затвердженою постановою Правління Національного Банку України від 21.05.2015 №328, ПАТ «Банк Народний Капітал» та ОСОБА_1 , як акціонер банку подав пакет документів для набуття погодження істотної участі в ПАТ «Банк Народний Капітал», однак 28.07.2016 правління Національного банку України прийняло рішення №176-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», яким, на думку позивача, порушило його право власності на акції ПАТ «Банк Народний Капітал» у розумінні ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, позивача зазначив, що оспорюване рішення прийнято всупереч нормам Закону, оскільки застосування такої санкції, як визнання банку проблемним у зв`язку із непрозорістю структури власності не передбачена ні приписами Господарського кодексу України, ні Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначивши, що позивач, як акціонер банку, якому належить 9, 0696 % акцій банку не є суб`єктом нагляду (перевірки) Національного банку України, а відтак в силу норм ст. 79 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у позивача відсутнє право на оскарження заходів впливу, які прийнято до банку, як юридичної особи.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач позовні вимоги не спростовував та на підтвердження своєї позиції додатково зазначив, що рішення №176-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» у розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» є регуляторним актом, а відтак підлягає державній реєстрації.

Судом на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, дослідивши заперечення відповідача та третьої особи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є акціонером ПАТ «Банк народний капітал» та власником простих іменних акцій в кількості 22 139 890 штук номінальною вартістю 0, 5 грн., загальною номінальною вартістю 11 069945, 00 грн., що складає 9, 0696% частки у статному капіталі.

За результатами нагляду за дотриманням Банком вимог банківського законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України з питань розкриття інформації про структуру власності було встановлено, що структура власності банку не відповідає вимогам прозорості, установленим п. 6 Положення про порядок подання відомостей про структуру власності банку, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21.05.2015 №328.

14.04.2016 банк на виконання вимог Національного банку України подав останньому план заходів Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» по капіталізації банку у відповідність із вимогами законодавства №11-16/276.

План передбачав зокрема такі першочергові заходи:

До 29.04.2016 акціонер ОСОБА_2 надасть пакет документів на одержання попереднього дозволу на істотну участь, у тому числі підтверджуючі документи про майнові активи і їх вартість. Після одержання дозволу вона придбає на вторинному ринку додатково 16,0 млн. штук акцій. З урахуванням належних їй 11,3 млн. штук акцій (4,63245%), опосередкованої участі через акціонера ОСОБА_3 (1,9254%), частка її істотної участі в статутному капіталі банку становитиме 13,1122%.

До 01.07.2016 АСЕ HOLDINGS LIMITED (ЕЙС ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД) надасть пакет документів для одержання попереднього дозволу на набуття істотної участі в Банку у розмірі^ 25%. Після одержання такого дозволу на вторинному ринку придбає акції у кількості 23,2 млн штук і його частка, з урахуванням наявних у власності 16,0 млн штук акцій (6,5544%), становитиме 16,0784%.

До 01.08.2016 ТОВ «ПРЕСЛАЙН» надасть пакет документів на одержання попереднього дозволу на набуття істотної участі в розмірі 25%. Після одержання такого дозволу на вторинному ринку придбає акції у кількості 12,4 млн. шт. і його частка, з урахуванням наявних у власності 12,6 млн. шт. (5,1783%), становитиме 10,2689%.

Послідуючі заходи :

Емісія акцій на 90 млн. грн. (180,0 млн. штук акцій) з терміном її завершення та реєстрації нової редакції статуту банку до 01.07.2017.

АСЕ HOLDINGS LIMITED має намір інвестувати в Банк через нову емісію акцій додатково до 01.07.2017 року 38,5 млн. грн. (77,0 млн. штук акцій) і довести свою частку до 27,41%.

ОСОБА_2 має намір інвестувати 11,5 млн грн. (23 млн штук акцій) і її частка складе 12,97%.

До 01.08.2016 ТОВ «ПРЕСЛАЙН» надасть пакет документів для одержання дозволу на переведення субординованого боргу, наданого AT «НК БАНК», у капітал Банку. Після одержання такого дозволу ТОВ «ПРЕСЛАЙН» придбає акції нової емісії на суму субординованого боргу 40,0 млн грн. (80,0 млн шт. акцій). Розмір частки ТОВ «ПРЕСЛАЙН» становитиме до 24,77%. Розмір частки акціонерів, що матимуть істотну участь становитиме 65,15%.

27.07.2016 Департаментом реєстраційних питань та ліцензування за результатами нагляду за дотриманням Публічним акціонерним товариством «Банк народний капітал» вимог банківського законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України винесено доповідну записку №В/24-0003/77684/БТ, якою закріплено, що ні Банк, ні його учасники не зможуть привести структуру власності Банку у відповідність до вимог чинного законодавства, щодо її прозорості в строки, визначені Банком та запропоновані Національним банком України.

Крім того, згідно висновків, викладених у Доповідній записці зазначено, що власники істотної участі в Банку неодноразово порушували порядок набуття істотної участі в ньому, за що до них застосовувалися заходи впливу, зокрема, штрафи та тимчасове до усунення порушення позбавлення права голосу придбаних акцій у період часу з жовтня 2013 року до квітня 2015 року, що додатково свідчить про недбалість та недостатню акціонерів (учасників) Банку до питання прозорості структури власності, а відтак застосування заходів, як віднесення Банку до категорії проблемних є адекватним заходом впливу до Банку.

28.07.2016 правлінням Національного банку України було враховано висновки Департаменту реєстраційних питань та ліцензування щодо відповідності структури власності Банку вимогам прозорості та прийнято рішення №176-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку».

Вважаючи вказане рішення протиправним та такими, що порушує вимоги Господарського кодексу України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», позивач звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про Національний банк України", банківський нагляд - це система контролю та активних впорядкованих дій Національного банку України, спрямованих на забезпечення дотримання банками та іншими особами, стосовно яких Національний банк України здійснює наглядову діяльність законодавства України і встановлених нормативів, з метою забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників та кредиторів банку.

Частиною другою ст. 6 Закону України "Про Національний банк України" передбачено, що Національний банк у межах своїх повноважень сприяє дотриманню стабільності банківської системи, і відповідно до п. 8 ст. 7 вказаного Закону здійснює банківське регулювання та нагляд.

Згідно приписів ст. 55 Закону України "Про Національний банк України", головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів.

Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи 28.07.2016 було прийнято рішення № 176-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Народний Капітал" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку".

Відповідно до вимог ч.6-7 ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" проблемний банк у строк до 180 днів зобов`язаний привести свою діяльність у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України та зобов`язаний у строк до семи днів повідомити Національний банк України про заходи, які він вживатиме з метою приведення своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, та на вимогу Національного банку України повідомляти його про хід виконання цих заходів.

Як зазначає у своїх поясненнях відповідач, станом на момент винесення спірного рішення (28.07.2016) для набуття істотної участі в Публічному акціонерному товаристві "Банк Народний Капітал" було подано всього два документа: 27.04.2016 - щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для погодження набуття істотної участі в Банку в розмірі 11,736% капіталу Банку; 30.06.2016 - щодо ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 , громадянин Кіпру) для набуття істотної участі опосередковано через Асе Holdings limited (Ейс Холдінг лімітед, компанія зареєстрована за законодавством Кіпру) в розмірі 14, 1773% статутного капіталу Банку.

У процесі розгляду пакету документів на набуття істотної участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було встановлено ознаку відсутності бездоганної репутації у ОСОБА_2 . Пакет документів ОСОБА_4 не відповідав вимогам законодавства, для осіб, які мають намір набути істотну участь у Банку. Відтак, Комітет нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем заборонив йому набувати опосередковану істотну участь у Банку (рішення від 27.07.2016 № 362).

Крім того, акціонери Банку: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 18.12.2015 подавали Національному банку України повідомлення та пакет документів для погодження спільного набуття істотної участі в Банку в розмірі 36,5466% статутного капіталу Банку.

Однак, з огляду на невідповідність їх фінансового стану вимогам Національного банку України на підставі статті 34 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Комітет заборонив зазначеним особам набувати істотну участь у Банку (рішення від 23.03.2016 № 161).

Тобто, з вищевказаного вбачається, якщо проблемний банк не привів свою діяльність у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі до нормативно-правових актів Національного банку України, то Національний банк України має право застосувати до останнього заходи впливу, що й стало підставою для прийняття рішення № 176-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Народний Капітал" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку».

Вимоги та порядок подання банками відомостей про структуру власності банку Національному банку України, визначені у Положенні № 328.

Відповідно до пункту 2 розділу І Положення № 328 банк та/або юридична особа, яка має намір здійснювати банківську діяльність (далі - банк), подають Національному банку відомості про свою структуру власності в порядку, визначеному цим Положенням і нормативно-правовим актом Національного банку, що регулює порядок реєстрації та ліцензування банків.

Згідно з пунктом 4 розділу 1 Положення № 328 структура власності банку має відповідати вимогам прозорості, визначеним цим Положенням. Структура власності банку є прозорою, якщо одночасно виконуються такі вимоги:

Відомості про структуру власності банку дають змогу визначити: усіх осіб, які мають пряму та/або опосередковану істотну участь у банку або можливість значного або вирішального впливу на управління та/або діяльність банку; усіх ключових учасників банку та всіх ключових учасників усіх юридичних осіб у ланцюгу володіння корпоративними правами банку; характер особами, зазначеними вище; документи про структуру власності банку відповідають вимогам цього Положення; відомості про структуру власності банку подано до Національного банку та розміщено на веб-сайті банку в мережі Інтернет (в окремому розділі з назвою «Структура власності банку» та на сторінках Офіційного інтернет-представництва Національного банку за формою, визначеною Національним банком.

Структура власності банку є непрозорою, якщо вона не відповідає вимогам щодо прозорості, визначеним у цьому пункті, а також за наявності обставин, визначених у пунктах 5 і 6 цього розділу.

Структура власності банку є непрозорою, якщо неможливо визначити всіх власників істотної участі в банку через наявність у структурі власності банку трастових конструкцій. Трастовою конструкцією (трастом) є заснований на правочині (трастовому договорі, трастовій декларації тощо) режим володіння/управління майном, який передбачає розщеплення права власності на юридичне право власності, яке передається довірчому керуючому, та бенефіціарне право власності, яке передається вигодоодержувачам (бенефіціарам).

Під юридичним правом власності розуміється право юридичного володіння, користування та розпорядження майном на користь та в інтересах вигодоодержувачів (бенефіціарів), а під бенефіціарним правом власності розуміється право отримання будь-якої вигоди від майна (пункт 5 Положення № 328).

Відповідно до пункту 6 розділу І Положення № 328 за наявності в Національного банку України підстав уважати, що заявлена структура власності банку не відповідає дійсності, зокрема, що будь-яка особа, яка входить до складу десяти найбільших остаточних ключових учасників у структурі власності банку, є номінальним (довірчим) власником, тобто особою, яка володіє акціями або частками юридичної особи на користь (в інтересах) іншої особи (кінцевого бенефіціарного власника) та виконує юридично значущі дії щодо таких акцій або часток лише на підставі інструкцій і вказівок кінцевого бенефіціарного власника, Національний банк має право запитати в такої особи додаткові документи, у тому числі документи для оцінки фінансового/майнового стану такої особи та для з`ясування прозорості структури власності банку, а також установити строк для надання таких документів.

У разі неподання достатніх доказів того, що заявлена структура власності банку відповідає дійсності, у тому числі в разі встановлення Національним банком незадовільного фінансового/майнового стану принаймні двох осіб, які входять до складу десяти найбільших остаточних ключових учасників у структурі власності банку та сукупно володіють не менше ніж п`ятьма відсотками сукупної участі в банку, або однієї особи, яка володіє не менше ніж десятьма відсотками сукупної участі в банку, Національний банк має право визнати таку структуру власності банку непрозорою (абзац п`ятий пункту 6 розділу І Положення № 328).

Згідно з пунктом 7 розділу І Положення № 328 у разі невідповідності структури власності банку вимогам щодо її прозорості, визначеним цим Положенням, Національний банк пропонує банку привести структуру власності банку у відповідність до цих вимог. Якщо структуру власності банку не приведено у відповідність до вимог щодо її прозорості в строк, установлений Національним банком, Національний банк визнає структуру власності банку непрозорою, про що повідомляє банк у листі.

З вищевказаного вбачається, що станом на 28.07.2016, структура власності Публічного акціонерного товариства "Банк Народний Капітал" не була приведена у відповідність до вимог Положення № 328, а саме: не було подано документів для підтвердження майнового стану десяти найбільших остаточних ключових учасників банку, не було подано жодних доказів того, що заявлена структура власності банку відповідає дійсності, не було виконано заходів, передбачених листом 14.04.2016 №11-16/276, з метою захисту інтересів вкладників та кредиторів банку .

Суд зазначає, що Національний банк України відповідно до законодавства наділений виключними повноваженнями самостійно визначати адекватність застосованого заходу впливу виявленим порушенням, оскільки саме Національний банк України як суб`єкт владних повноважень наділений правом оцінювати показники діяльності банку.

Крім того, прийняття рішень про віднесення банку до категорії проблемних та до категорії неплатоспроможних (та визначення строків їх прийняття в межах передбаченого законодавством періоду) є виключним (дискреційним) повноваженням Національного банку України.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді та частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Національного банку України про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку є обґрунтованим і прийнятим відповідно до вимог Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Окрім того, суд звертає увагу позивача щодо відсутності підстав для реєстрації рішення Національного банку України №176-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 117 Конституції України передбачено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Однак, згідно із пунктом 3.4 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 № 34/5, на державну реєстрацію не подаються акти: дія яких вичерпується одноразовим застосуванням, крім актів про затвердження положень, інструкцій та інших актів, що містять правові норми, а також тимчасові, строк дії яких вичерпано.

Відтак, рішення Національного банку України №176-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» є актом одноразового застосування, який вичерпує свою дію фактом його виконання або невиконання.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення Національного банку України №176-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» було введено в дію на тимчасовий строк (до 180 днів), окрім того було вичерпано фактом не розкриття відомостей про структуру власності Банку, а саме: неподанням в установлений строк достатніх доказів того, що заявлена структура власності банку відповідає дійсності, у тому числі, з огляду на встановлення незадовільного фінансового стану осіб, які входять до складу десяти остаточних ключових власників Банку та сукупно володіють не менше ніж 51% сукупної участі у Банку.

До того ж, відповідач зазначив, що рішення №176-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» акціонерами не оскаржувалося, а навпаки останні погодилися із позицією Національного банку України про що свідчить подання плану заходів Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» по капіталізації банку у відповідність із вимогами законодавства приведенню структури власності банку, повторне доопрацювання плану №11-16/276 та спроба прийняти рішення щодо ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» (лист від 16.01.2017 №19-16/25).

Зокрема, із наявного в матеріалах справи протоколу №36 позачергових Загальних зборів Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» від 16.01.2017 вбачається, що у зв`язку із невизнанням Національним банком України структури власності Банку та з метою захисту інтересів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» до порядку денного було включене питання про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» з ініціативи власників.

Так, за результатами голосування «за» ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» проголосувало 235 789 232 голосів, що становить 100% від загальної кількості голосів осіб, які беруть участь у зборах, в тому числі за самоліквідацію Банку проголосував ОСОБА_1 .

З вищевказаного слідує, що на момент винесення спірного рішення позивач не заперечував його протиправність, а навпаки вживав всіх необхідних заходів для усунення виявлених порушень, враховуючи викладене, суд зазначає, що ОСОБА_1 не довів суду порушення свого майнового права.

Крім того, вимога позивача, що застосована Національним банком України санкція у вигляді визнання банку проблемним з підстав непрозорості структури власності не передбачена вимогами Господарського кодексу України та Законом України «Про банки і банківську діяльність» судом не приймається, оскільки до спірних правовідносин не застосовуються приписи Господарського кодексу України.

Вирішуючи питання про застосування загальних та спеціальних норм законодавства, суд виходить із пріоритету спеціальної норми перед загальною, тому в даних правовідносинах слід застосовувати норми Закону України «Про банки і банківську діяльність», предметом якого є регулювання відносин у сфері банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Щодо права ОСОБА_1 , як акціонера на звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва, суд зазначає слідуюче.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Зокрема, частиною другою статті 72 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що до осіб, які можуть бути об`єктом перевірки Національного банку України, належать власники істотної участі у банку та учасники банківських груп.

При цьому статтею 2 вказаного Закону визначено, що істотна участь - пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. Особа визнається власником опосередкованої істотної участі незалежно від того, чи здійснює така особа контроль прямого власника участі в юридичній особі або контроль будь-якої іншої особи в ланцюгу володіння корпоративними правами такої юридичної особи.

Як встановлено судом та зазначено позивачем, останній володіє 9, 0696 % акцій у статутному капіталі Банку, що є меншим, ніж передбачений Законом розмір для істотної участі, а відтак останній в силу Закону не міг бути об`єктом перевірки Національного банку України .

Крім того, Верховний Суд України висловив наступну правову позицію: позивач, який є акціонером банку, але не є власником істотної участі в банку, не володіє великим (значним, істотним) пакетом акцій, що надає йому основоположний, вирішальний ступінь впливу на діяльність банку, не може бути визнаний особою, що вправі звертатись до суду у зв`язку із втручанням органів державної влади в особі НБ України та Фонду у його суб`єктивні майнові права. Не може бути позивачем у спорах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності НБУ й акціонер з незначною кількістю акцій (приміром 0,0003 відсотка) чи акціонер, якого за рядом подібних до зазначених критеріїв максимально не можна наблизити (прирівняти) до особи, яка прямо і безпосередньо потерпіла від дій чи рішень НБ України. (постанова Верховного суду України від 24.10.2017 у справі №805/4956/15-а).

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що зміст порушеного майнового права позивача не співмірний з заявленими вимогами про його захист у даному спорі.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 19,77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Окружний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Суддя Є.В. Аблов

Суддя А.В. Літвінова