Справа № 580/7767/21
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року справа № 580/7767/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря Овсієнко Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/7767/21 у режимі відеоконференції

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) [представник адвокат Меламед В.Б.]

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) [представник Корінь М.В. за довіреністю]

про визнання протиправними дії/бездіяльності, скасування індивідуального акта та зобов`язання вчинити дії, відшкодувати моральну шкоду, постановив рішення.

01.10.2021 вх. 370959/21 ОСОБА_1 через представника, адвоката Меламеда В.Б., звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (лист від 25.06.2021 №23-0304-8/37156) щодо не розгляду заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 та бездіяльність щодо не призначення пенсії протиправними, скасувати їх;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути відповідну заяву від 05.09.2019 про призначення пенсії та прийняти рішення про призначення виплати пенсії відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 100000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяній ОСОБА_1 протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю відповідача.

Ухвалою від 25.10.2021 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 18.11.2021, ухвалою від 18.11.2021 підготовче судове засідання відкладене на 06.12.2021, ухвалою від 06.12.2021 підготовче судове засідання відкладене на 21.12.2021, ухвалою від 21.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження, судове засідання призначене на 13.01.2022 закрите підготовче провадження у справі за позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 19.01.2022, 25.01.2022, 08.02.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є громадянкою України (04.04.1947 року народження), не працює, виїхала на постійне проживання до Республіки Ізраїль. До виїзду за кордон, для оформлення постійного проживання позивач знялася з реєстрації останнього місця проживання та здала паспорт громадянина України, замість якого 27.11.2019 отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Після переїзду на постійне проживання до Республіки Ізраїль позивач отримала від відділення МВС в Рішон Ле Ціоні посвідчення особи № НОМЕР_2 . 11.07.2019 позивачка через представника звернулася до Пенсійного фонду України для визначення територіального органу, до якого необхідно подавати документи для призначення пенсії було визначено ГУ ПФУ в Черкаській області. 29.07.2019 ПФУ направив до відповідача заяву від 03.06.2019 позивачки про призначення пенсії. Відповідач листом від 16.08.2019 повідомив представника позивача про відсутність документів, що посвідчують особу позивачки, а також документів про вік та трудовий стаж. Позивач листами від 11.07.2019, 09.09.2019, 31.10.2019 зверталася до ГУ ПФУ в Черкаській області з проханням витребувати документи про її трудовий стаж, яке залишене відповідачем без розгляду. 05.09.2019 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії та додатками, зокрема трудовою книжкою з метою засвідчення, 09.09.2019 додатково надала документи, зокрема довідку про громадянство та довідки про трудовий стаж. Рішенням відповідача, що викладене в листі від 16.08.2019 в призначенні пенсії відмовлено. Вказане рішення позивачка оскаржила до суду. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.12.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 у справі № 580/3432/19 в задоволені позову відмовлено. Відповідач листом від 25.06.2021 № 2300-0304-8/37156 повідомив про прийняте 14.08.2019 рішення № 82 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. З тих підстав, що відповідач тривалий час допускає бездіяльність, позивач просить задовольнити позов і відшкодувати 100000 грн моральної шкоди на користь позивачки.

Відповідач позов не визнав, 12.01.2022 надав до суду відзив, згідно якого наголосив, що до відповідача надійшла заява встановленої форми про призначення пенсії від 03.06.2019, де не заповнені відповідні графи щодо наявних документів, заяви від 05.09.2019 з необхідними документами та відміткою про їх отримання відповідач в особі відділу обслуговування не отримував. Твердження про звернення одного із представників позивача до загального відділу у порядку звернення громадян не є тотожною процедурою надання оригіналів первинних документів для призначення пенсії. У справі № 580/3432/19 заява встановленої форми про призначення пенсії від 03.06.2019 була предметом розгляду. Станом на 05.09.2019 у розпорядженні відповідача не було відповідних документів до заяви встановленої форми для призначення пенсії, тому вимоги є необґрунтованими і підстави для відшкодування шкоди за несумлінних дій представників та позивача відсутні. За заявою від 03.06.2019 було прийнято рішення від 14.08.2019 як акт індивідуальної дії і рішення відповідача були перевірені судом у справі № 580/3432/19 визнані законними. Лист від 25.06.2021 №2300-0304-8/37156 був наданий у межах встановлених строків на звернення адвоката від 10.06.2021 про надання рішення щодо заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за 2019 рік, проте інших заяв встановленої форми (крім заяви 03.06.2019), у тому числі у 2021 році позивач з відповідними документами та/або в електронній формі (з метою оцифрування відомостей з оригіналів) не направляла. Порушень з боку відповідача у розгляді звернення позивача (представників позивача) не допущено, маральна шкода не заподіяна, у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши наявні в матеріалах письмові докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, дівоче прізвище позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Позивачці відділенням МВС в Рішон Ле Ціоні Держави Ізраїль видане посвідчення особи № НОМЕР_4 .

11.07.2019 представник позивача звернувся до Пенсійного фонду України із заявою від 03.06.2019, де просив визначити уповноважений територіальний орган, що має розглянути заяву по суті та направити її за належністю.

Листом від 29.07.2019 №12452/Т-11 Пенсійний фонд України направив заяву та копії документів доданих до звернення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області.

14.08.2019 відповідач прийняв рішення № 82 про відмову в призначенні пенсії за віком, мотивуючи відсутністю серед документів оригіналів документа, що посвідчує особу, трудової книжки та ідентифікаційного коду.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду з позовом. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.12.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 в справі 580/3432/19 в задоволенні позову відмовлено, 28.04.2020 Касаційний адміністративний суд відмовив у відкриті касаційного провадження в справі.

05.09.2019 представник позивача за довіреністю подав до ГУ ПФУ у Черкаській області особисту заяву ОСОБА_1 від 03.06.2019 з апостилем про призначення пенсії за віком. Додатки, що у цій заяві не зазначені: посвідчення особи № НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер, трудова книжка. 09.09.2019 представник позивача за довіреністю подав до ГУ ПФУ у Черкаській області оригінал довідки про надання інформації про громадянство ОСОБА_1 , виданої 22.08.2019 Управлінням ДМС України в Черкаській області.

31.10.2019 представник позивача за довіреністю звернувся до ГУ ПФУ у Черкаській області із додатковими документами до заяви від 03.06.2019 оригіналами довідок про стаж роботи з 02.10.1970 до 10.07.1974 та про заробітну плату за відповідний період.

09.11.2019 представник позивача за довіреністю звернувся до ГУ ПФУ у Черкаській області із додатковими документами до заяви від 03.06.2019 оригіналом довідки ДМС про надання інформації щодо громадянства України ОСОБА_1

10.06.2021 представник позивачки, адвокат Меламед В.Б. розмістив клопотання (згідно роздруківки із електронного кабінету на інтернет-сайті ПФУ зареєстроване за номером ВЕБ-23001-Ф-С-21-052764) щодо отримання рішення про розгляд заяви про призначення пенсії ОСОБА_1

10.06.2021 представник позивача за довіреністю звернувся до ГУ ПФУ у Черкаській області із вимогою надати рішення, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, до заяви додана нотаріально засвідчена копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я позивачки.

У відповідь на звернення від 10.06.2021 відповідач листом від 25.06.2021 повідомив, що під час подання документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком не подані в оригіналах документи: посвідчення особи, трудова книжка, документи на підтвердження страхового стажу, повторно вказав на прийняте 14.08.2019 рішення № 82 щодо цієї заяви від 03.06.2019 про відмову в призначенні пенсії.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII), «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон № 1382-IV), «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-III), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Згідно із частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV жінки, які народилися до 30.09.1956, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 55 років за умови наявності страхового стажу неменше 15 років. Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, що затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника. Пунктом 2.9 вказаного Порядку встановлено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України, зокрема є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України. Згідно ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України» в Україні діє принцип єдиного громадянства громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Судом встановлено, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058-IV став висновок пенсійного органу про відсутність у позивача документів, що підтверджують особу громадянина України та місце реєстрації на території України, позаяк позивачка проживає в Державі Ізраїль, а до заяви від 03.06.2019 документи, довідки не надано.

Відповідно до висновку про застосування норми права, викладеному Верховним Судом в постанові від 30.09.2019 у справі № 475/164/17 право громадянина на одержання та призначення йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні, так як відповідно до конституційних принципів України, право на пенсійне забезпечення гарантується, незалежно від того де проживає така особа.

Суд звертає увагу на висновки Конституційного Суду України у пункті 3 Рішення № 25-рп/2009 від 07.10.2009, де зазначено, що регулювання згідно п. 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV створено правову ситуацію, за якої громадяни, які працювали на території України, сплачували страхові внески і отримали право на пенсію, але обрали постійним місцем проживання державу, з якою Україна не уклала міжнародний договір щодо виплати громадянам України пенсій, зароблених в Україні, позбавлені можливості їх одержувати. Положення Закону суперечать приписам Конституції України щодо неможливості скасування конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав і свобод громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права громадян на соціальний захист у старості. Виходячи із правової, соціальної солідарної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначається пенсія в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України.

Особам надано право на звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії через своїх представників. Наявність у ОСОБА_1 громадянства України в силу прямої вказівки закону сторонами не оспорюється, додатково підтверджується довідкою Управління ДМС України в Черкаській області.

У матеріалах справи наявна копія трудової книжки позивачки, проте доказів надання оригіналу трудової книжки як додаток до заяви від 03.09.2019 та/або звернення про засвідчення копії з оригіналу необхідних документів матеріали справи не містять, що не підтверджує дотримання вимог нормативно-правових актів про оформлення відповідної заяви з додатками для призначення пенсії.

Наявними у справі документами підтверджено, що позивач досягнула встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку.

У матеріалах справи немає відповідного рішення відповідача про наявний і достатній стаж для призначення пенсії. Спір між сторонами виник через різне тлумачення відповідної заяви з додатками, що прийняті представниками відповідача на конкретну дату і поетапне надання оригіналів документів після 05.09.2021 до тієї ж заяви від 03.06.2019 щодо розгляду якої є рішення суду, яке набрало законної сили.

Матеріали справи не містять відомостей про факт прийняття ГУ ПФУ у Черкаській області рішення по суті вимог іншої заяви (крім 03.06.2019) про призначення пенсії ОСОБА_1 після звернення представника позивача 05.09.2019, яке не оформлено відповідною заявою, коли відповідачу було надано заяву про призначення пенсії позивачці із апостилем та додатками, в тому числі паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Рішення відповідача № НОМЕР_5 , правомірність якого була предметом позову в справі 580/3432/19, прийняте раніше, 14.08.2019, документи, подані 05.09.2019 та в подальшому, залишені відповідачем без належної уваги та без дотримання принципів належного (доброго врядування) у контексті сприяння в реалізації прав позивача.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.11.2015 у справі №п/800/259/15 - бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, що виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

У зв`язку із викладеними обставинами орган, уповноважений призначати пенсію на підставах і в порядку, передбачених законом, не розглядав та відповідно не надав правової оцінки наявному у позивачки страховому стажу за результатом отриманих документів і довідок про отримані доходи за певні періоди роботи, відтак не виконав покладені на нього чинним законодавством обов`язки. Суд під час вирішення спору не підміняє зміст (сутність) і завдання діяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, інших суб`єктів.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, варто зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність відповідача щодо не сприяння у розгляді звернень адвоката щодо наданої заяви від 03.06.2019, що була предметом розгляду у вирішеній справі № 580/3432/19, подальших звернень адвоката від 10.06.2021 відповідач не довів вжиття заходів з метою сприяння у реалізації прав позивача, не роз`яснив процедурні питання у розмежуванні заяви, що вирішена з прийняттям рішення у формі індивідуального акта, що судом визнаний законним та змісту і характеру подальших звернень, що стосувалися/не стосувалися вирішеної заяви на конкретну дату, тому суд дійшов висновку, що вона є протиправною, позаяк відповідач не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законами щодо сприяння у реалізації прав позивача, а тому належним, достатнім та ефективним способом захисту за встановлених обставин буде визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не сприяння у реалізації прав позивача за зверненнями від 05.09.2019, 10.06.2021 щодо призначення пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати повторно розглянути звернення представників позивачки від 05.09.2019 та 10.06.2021 із вжиттям заходів у межах законодавства щодо сприяння позивачці у призначенні пенсії за умови оформлення та засвідчення необхідних документів із урахуванням висновків суду.

Вирішуючи питання про стягнення із відповідача моральної шкоди, заподіяної його неправомірними діями, суд виходить із того, що не встановив у матеріалах справи очевидних ознак неправомірних рішень та дій, позаяк немає іншої заяви (крім 03.06.2019) з необхідними додатками відповідно до вимог нормативно-правових актів для призначення пенсії, що свідчить про недотримання позивачем (представниками позивача) вимог встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України у редакції на час звернення з позовною заявою та розгляду справи вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір; інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. За відсутності правильно оформленої і поданої заяви з відповідними документами суд не встановив обставин і підстав для задоволення вимоги про відшкодування шкоди у сумі 100000 грн.

Оцінка залежить від усіх обставин справи, що свідчили би про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки.

Зважаючи на обставини розгляду і вирішення заяви від 03.06.2019 та перевірених судом дій щодо неї, суд не дійшов висновку про те, що негативні емоції позивачки внаслідок розгляду інших звернень представників позивачки не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями/бездіяльністю відповідача у контексті непризначення пенсії 05.09.2019 без достатніх підстав і відповідних документів.

Матеріали справи не містять обґрунтування розміру завданої позивачеві моральної шкоди, алгоритму визначення суми, заявленої до відшкодування, відомості про те, що розгляд звернення від 05.09.2019 мав психотравмуючий характер. Позивачем належним чином не доведено факту заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної шкоди.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 зазначено, що право не виникає внаслідок неправомірних дій (ex iniuria ius non oritur); держава не може відмовитися від виконання свого зобов`язання, посилаючись не підстави, що визнано незаконними; те, що право виникає з факту (ex facto ius oritus), не означає, що право може виникати з несправедливості (ex iniuria ius non oritur). Зазначені підходи застосовані ЄСПЛ, зокрема, у рішенні Paradiso and Campanelli v Italy (№ 25358/12), Sidabras and Others v. Lithuania (№ 50421/08), Ioannou v Turkey (№ 18364/91), Schenk v. Switzerland (№ 10862/84), Strцmblad v. Sweden (№ 3684/07).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позивачем сплачено 908 грн судового збору, а позов належить задовольнити частково, суд вирішує стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у сумі 454 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 6-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 262-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, що полягає у не сприянні в реалізації майнового права позивачки під час розгляду звернення від 05.09.2019 вих.№5251 (вх.73877/09) представника ОСОБА_3 про призначення пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із повідомленням, що оформлене листом від 25.06.2021 №23-0304-8/37156.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути звернення від 05.09.2019 вих.№5251 (вх.73877/09) представника позивачки ОСОБА_3 про призначення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

представник позивачки: адвокат Меламед Вадим Борисович[проспект Соборний 160, оф.10.23, м. Запоріжжя, 69005, РНОКПП НОМЕР_6 ].

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ].

Судове рішення складено 18.02.2022.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА