Справа № 260/551/21
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2022 року м. Ужгород№ 260/551/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської міської ради (далі - відповідач), в якому просить суд:

1) відкрити провадження у справі та розгляд такої провести, згідно ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження;

2) рішення Ужгородської міської ради №91 від 02 лютого 2021 року, в частині відмови ОСОБА_1 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0022 га для будівництва індивідуального гаража № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 , на території ТВІА Чайка, визнати протиправним та його скасувати;

3) зобов`язати відповідача Ужгородську міську раду повторно розглянути клопотання (заяву) ОСОБА_1 від 04.09.2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0022 га для будівництва та обслуговування гаража № НОМЕР_2 , що розміщується на території ТВІА Чайка по АДРЕСА_2 ;

4) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 908,00 грн. (а.с.1-3)

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що такий 04 вересня 2020 року подав на ім`я голови Ужгородської міської ради заяву (клопотання) на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у якому зазначено цільове призначення земельної ділянки та її розміри. До клопотання-заяви від 04.09.2021 року позивач долучив графічні матеріали, у формі ситуаційного плану технічного паспорту гаража, на підтвердження чого додатково подано копію топо - геодезичної зйомки території АГК Чайка, на якій чітко зазначено місце розташування земельної ділянки. Рішенням Ужгородської міської ради №91 від 02 лютого 2021 року позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів відмовлено, у зв`язку із відсутністю документів на нерухоме майно. Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 118 та 122 Земельного кодексу України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.20, 21).

У подальшому до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У такому зазначено, що рішенням II сесії Ужгородської міської ради VIII від 02.02.2021 року № 91 Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок підпунктом 5.59 пункту 5 гр. ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0022 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_2 , гараж № НОМЕР_2 , у зв`язку із відсутністю документів на нерухоме майно. 23.12.2015 року Ужгородською міською радою прийнято рішення №71 Про тимчасову заборону (мараторій) на передачу у власність та користування вільних від забудови земельних ділянок в м. Ужгороді введена тимчасова заборона (мараторій) на передачу у власність та користування вільних від забудови земельних ділянок на термін проведення інвентаризації земель міста Ужгорода, пункт 1 даного рішення не поширюється на учасників АТО, учасників бойових дій. Згідно п.2.5 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 12.04.2017 року №100 Про порядок розміщення та переоформлення гаражів земельні ділянки для обслуговування тимчасових металевих гаражів приватизації не підлягають. У позивача на вищезазначеній земельній ділянці знаходиться тимчасовий металевий гараж, а отже орган місцевого самоврядування прийняв правильне рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , на території ТВІА Чайка (а.с.25-29).

Позивачем було подано до суду відповідь на відзив (а.с.39, 40).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 04 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав на ім`я голови Ужгородської міської ради заяву (клопотання) на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у якому зазначено цільове призначення земельної ділянки та її розміри (а.с.5). До клопотання-заяви від 04.09.2020 року позивач долучив графічні матеріали, у формі ситуаційного плану технічного паспорту гаража, на підтвердження чого додатково подано копію топо - геодезичної зйомки території АГК Чайка, на якій чітко зазначено місце розташування земельної ділянки (а.с.7-16, 18). Рішенням Ужгородської міської ради №91 від 02 лютого 2021 року позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів відмовлено, у зв`язку із відсутністю документів на нерухоме майно (а.с.17). Вважаючи таке рішення суб`єкта владних повноважень протиправним, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Ст. 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється нормами глави 19 ЗК України.

Чч. 1, 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Так, п. в ч. 3 ст. 116 ЗК України передбачене право громадян на безоплатну передачу земельних ділянок у їх власність шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Ст. 121 ЗК України врегульовано норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Ч. 6 ст. 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно положень ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Зазначені повноваження органів місцевого самоврядування кореспондуються також з питаннями, що віднесені до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради, передбаченими ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 р. №280/97-ВР (далі Закон), та вирішуються виключно на пленарних засіданнях таких, серед яких вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, для отримання у власність спірної земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, позивач звернувся у законодавчо встановленому порядку до уповноваженого на те органу місцевого самоврядування Ужгородської міської ради.

Ч. 7 ст. 118 ЗК України визначає порядок розгляду вищезазначених клопотань уповноваженим органом. Так, вказана законодавча норма передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Окрім того, ч. 7 ст. 118 ЗК України встановлює, що виключною підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Дана норма носить імперативний характер та унеможливлює відмову уповноваженого органу з будь-яких інших підстав.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17 та від 24 квітня 2018 року № 814/1961/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання правомірності оскарженого рішення крізь призму основних засад адміністративного судочинства, суд повинен дослідити, чи прийнято таке на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Зазначене кореспондується також з встановленим Конституцією України обов`язком будь-якого суб`єкта владних повноважень діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з оскарженого рішення Ужгородської міської ради №91 від 02 лютого 2021 року, орган місцевого самоврядування свою відмову у задоволенні клопотання позивача аргументує відсутністю документів на нерухоме майно.

Жодних інших доказів на підтвердження правомірності свого рішення Ужгородська міська рада суду не надала, будь-яких пояснень стосовно спірних правовідносин до суду не направила.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведене Ужгородською міською радою не доведено правомірності оскарженого рішення. Відтак, оскільки позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою за відсутності підстав, передбачених ст. 118 ЗК України, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним Рішення Ужгородської міської ради №91 від 02 лютого 2021 року, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0022 га для будівництва індивідуального гаража № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 , на території ТВІА Чайка підлягають задоволенню, як і відповідно похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання (заяву) ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0022 га для будівництва та обслуговування гаража № НОМЕР_2 , що розміщається на території ТВІА Чайка по вул. Петра Гулака-Артемовського, 9.

Ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи наявна квитанція за № від 16 лютого 2021 року, яка підтверджує сплату позивачем судового збору у розмірі 908,00 грн. та відповідна сума підлягає стягненню на користь останнього (а.с.4).

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Ужгородської міської ради №91 від 02 лютого 2021 року, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0022 га для будівництва індивідуального гаража № НОМЕР_3 по АДРЕСА_2 , на території ТВІА Чайка.

3. Зобов`язати Ужгородську міську раду повторно розглянути клопотання (заяву) ОСОБА_1 від 04.09.2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0022 га для будівництва та обслуговування гаража № НОМЕР_2 , що розміщається на території ТВІА Чайка по вул. Петра Гулака-Артемовського, 9.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) понесені судові витрати у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець