Справа № 592/11136/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 р. Справа № 592/11136/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.10.2021 (суддя Фоменко І.М., м. Суми) по справі № 592/11136/21

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора батальйону №1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Сумській області Касьян Олександри Сергіївни , Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Інспектора батальйону №1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Сумській області Касьян Олександри Сергіївни, Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАО №4680504 від 24.08.2021 року, а провадження у справі закрити.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.10.2021 року позовні вимоги було задоволено.

Постанову інспектора взводу № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в Сумській області Касьян Олександри Сергіївни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАО №4680504 від 24.08.2021 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, скасовано, а провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою інспектора взводу №2 роти №2 БУПП в Сумській області Касьян Олександри Сергіївни серія ЕАО №4680504 від 24.08.2021 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за порушення п. 12.4 ПДР України (а.с.7).

Відповідно до оскаржуваної постанови, 24.08.2021 року о 13 год. 34 хв., в м. Охтирка, на 102 км автодороги Р-46, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_1 , у населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», зі швидкістю 94 км/год., чим перевищив дозволену швидкість руху на 44 км/год. (а.с.7).

Не погоджуючись із вказаною постановою відповідача, позивач звернувся із позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що під час винесення оскаржуваної постанови серія ЕАО №4680504 від 24.08.2021 року поліцейським роти №2 БУПП в Сумській області Касьян О.С. не було з`ясовано всіх обставин справи, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не надано суду доказів, які б достовірно підтверджували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується із таким рішенням суду першої інстанції та зазначає, що воно підлягає скасуванню з огляду на таке.

Так, відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до частини першої статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин

Судом встановлено, що обґрунтовуючи правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАО №4680504 від 24.08.2021 року, поліцейський взводу №2 роти №2 БУПП в Сумській області Касьян О.С. надала суду копію відеозапису та фотознімки, зроблені за допомогою засобу вимірювальної техніки TruCam LTI 20/20.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, колегія суддів зазначає таке.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Колегія суддів зазначає, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 року №437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 року №193.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/22566, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 08.07.2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000557 є придатним до застосування. Свідоцтво чинне до 08.07.2022 року.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/22566 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 №ТС000557 до застосування.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності використання засобу вимірювальної техніки TruCam LT1 20/20 № ТС000557 органами поліції.

Щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTІ 20/20 № ТС000557 у ручному режимі колегія суддів зазначає таке.

Так, листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року 22-38/49 роз`яснено, що лазерний вимірювач TruCам відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM LTI 20/20 також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів у автоматичному режимі.

Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху транспортних засобів у межах максимально допустимої похибки, як в ручному, так і в автоматичному режимі + - 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 ком/год, + - 1% в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Нахил приладу - не викликає більшу похибку, що передбачено свідоцтвом про повірку та технічною характеристикою приладу. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Отже, слід зазначити, що при здійсненні працівниками поліції контролю режиму швидкості руху за допомогою вимірювача TruCAM LTI 20/20 експлуатаційні характеристики дозволяють проводити вимірювання шляхом утримування пристрою в руках.

Отже, доводи позивача, що використання лазерного вимірювача ТruCam в ручному режимі впливає на точність вимірювання швидкості руху ТЗ спростовуються дослідженими доказами по справі.

При цьому, максимальна похибка, у тому числі і при такому способі тримання пристрою, становитиме максимум + - 2 км/год.

Таким чином, враховуючи, що зафіксоване перевищення дозволеної швидкості руху позивачем становить 44 км/год., що значно перевищує визначений рівень похибки та не могло бути обумовлене нею, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на некоректне вимірювання працівниками поліції швидкості руху транспортного засобу, що здійснене із застосуванням пристрою, що не був закріплений стаціонарно.

Стосовно посилань на п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотриманняправил дорожнього руху, колегія суддів зазначає таке.

Словосполучення, наведене у п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» в частині права поліції "монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку" не вказує на спосіб її розміщення (стаціонарним способом, на тринозі, у ручному режимі і т ін.), а лише вказує на місце такого розміщення (по зовнішньому периметру доріг і будівель), що спростовує твердження позивача про протиправне тримання в руках поліцейськими приладу Тrucam в процесі його використання.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що надані відповідачем відеозапис та фотокартки, зроблені за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 № ТС000557 є належними та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Щодо клопотань позивача про перенесення розгляду справи на іншу дату та надання можливості скористатися правовою допомогою адвоката колегія суддів зазначає таке.

Так, згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що інспектор не відмовляла позивачу у можливості скористатися юридичною допомогою, а саме: пропонувала звязатися з адвокатом, а також пропонувала дні, згідно з графіком несення служби, в які вони можуть продовжити розгляд справи за участю адвоката. Проте, у вказані дні позивач не мав можливості прибути на розгляд справи, у зв`язку з чим відповідачем було прийнято рішення про можливість розгляду справи на місці вчинення правопорушення (зупинки транспортного засобу).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що інспектор забезпечив права позивача, передбачені статтею 268 КУпАП, в тому числі, і право скористатися юридичною допомогою, натомість, позивач вказаним правом не скористався, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими.

Щодо доводів позивача про відсутність дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» та 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» колегія суддів зазначає таке.

Так, судом встановлено, що поліцейськими УПП в Сумській області ДПП перед початком здійснення контролю за швидкістю руху транспортних засобів в обовязковому порядку здійснюється візуальний огляд наявності дорожніх знаків 5.45 «Початок населеного пункту» та 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху».

Також з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що відповідно до файлу, який знаходиться в матеріалах справи (№1_j8000_0824_133406), визначено географічну локацію транспортного засобу: 50° 18' 32.01" на північ, довгота: 34° 56' 13.75" на схід, що відповідає населеному пункту м. Охтирка по автомобільній дорозі Р-46, км.102.

Окрім того, на підтвердження своєї дислокації відповідачем надано розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCAM, відповідно до якого з 29.07.2020 року введено вимірювання швидкості в Сумській області на автодорозі Харків - Охтирка (Р-46), км 97-111.

Окрім того, судом зроблено запит до Служби автомобільних доріг у Сумській області, за результатом розгляду якої надано відповідь, що на запитуваній ділянці дороги встановлено три дорожні знаки 5.70 з відповідними табличками.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується наявність дорожніх знаків, а також фіксація порушення швидкості позивачем саме у межах населеного пункту.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.10.2021 по справі № 592/11136/21 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий