Справа № 640/17149/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року м. Київ № 640/17149/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю

секретаря судового засідання Бокатової Я.А., розглянувши у відкритому судовому

засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс»
доГоловного управління Держпродспоживслужби в Київській області
проскасування постанови
представники сторін:позивача - Гур`єва О.С.; відповідача - Корчакова Г.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд скасувати постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», № 77 від 07.06.2021 Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що спірна постанова прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів». Серед іншого позивач зазначає, 26.10.2020 представнику ТОВ «СВП Плюс» відповідачем вручено направлення від 26.10.2020 № 3532 на проведення заходу; предметом перевірки зазначено: дотримання законодавства про захист прав споживачів; за результатами перевірки складено акт № 10-05.3/000178 від 26.10.2020, на підставі якого видано припис № 28 від 02.11.2020; 12.11.2020 ТОВ «СВП Плюс» звернулося до суду із позовом про скасування припису; 28.01.2021 у ТОВ «СВП Плюс» було проведено перевірку за направленням № 197 від 28.01.2021, внаслідок чого складено акт № 10-05.3/000020 від 28.01.2021; в подальшому 07.06.2021 відповідачем прийнято постанову № 77 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач підкреслив, що відповідно до п. п. 8, 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; складений відповідачем акт № 10-05.3/000020 було складено за результатами перевірки (тобто перевірку було проведено), за участю працівника ТОВ «СВП Плюс» (працівник допустив службових осіб до приміщення магазину, не перешкоджав знаходженню службових осіб у магазині, надав доступ до усіх приміщень магазину, надав інформацію про знаходження товару споживача у магазині); відтак, висновки, викладені у акті стосовно здійснення перешкод у проведенні перевірки, не відповідають змісту самого акту, адже перевірку було проведено, мету перевірки було досягнуто, а інформація щодо невиконання припису - надана; до того ж, як вбачається з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», ця санкція може бути накладена тільки при проведенні перевірок якості продукції, чи правил торговельного обслуговування та інших видів обслуговування; натомість, у спірному випадку проводилась перевірка виконання припису № 28 від 02.11.2020, відтак неправильне застосування ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» призвело до необґрунтованого накладення стягнення на позивача у сумі 2 944 798,23 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Пащенку К.С.

25.06.2021 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження в адміністративній справі № 640/17149/21 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 05.08.2021.

28.07.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що під час проведення перевірки, працівником ТОВ «СВП Плюс» створено перешкоди службовим особам Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області у проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю); відповідно до ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування передбачена адміністративно-господарська санкція у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; для визначення розміру адміністративно-господарських санкцій ГУ Держпродспоживслужби у Київській області звернулося до управління ДПС по роботі з великими платниками податків листом від 10.03.2021 № Вих-10-05.3/2294-21 з проханням надати інформацію щодо вартості реалізованої ТОВ «СВП Плюс» продукції у грудні 2020 року; з урахуванням отриманої від Міжрегіонального управління інформації за порушення п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» відносно ТОВ «СВП Плюс» розглянута справа про накладення адміністративно-господарських стягнень та винесено постанову від 07.06.2021 № 77.

Відповідач зазначив, що перед початком проведення перевірки представнику ТОВ «СВП Плюс» було запропоновано забезпечити явку керівника, а також скористатися іншими правами, проте було отримано відмову; таким чином, зафіксований факт відмови присутності керівника під час перевірки ТОВ «СВП Плюс» або його уповноваженого представника та неприбуття таких осіб є безсумнівними обставинами створення перешкод службовим особам ГУ Держпродспоживслужби у Київській області в проведенні перевірки.

Щодо тверджень позивача про те, що накладати санкції за п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» можливо тільки за перевірками щодо якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування, відповідач акцентував увагу, що первинна перевірка проводилась по фактам торговельного обслуговування громадянина ОСОБА_1

04.08.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що твердження відповідача про те, що керівник ТОВ «СВП Плюс» або уповноважена особа мали бути присутніми під час перевірки спростовується тим, що відповідно до абз. 14 ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю).

Також позивач підкреслив, що перевірка, на підставі якої винесено спірну постанову, проводилась не стосовно якості продукції чи правил торговельного чи інших видів обслуговування, а з метою перевірки виконання суб`єктом господарювання припису ГУ Держпродспоживслужби у Київській області від 02.11.2020 № 28, відтак санкції за п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» накладено протиправно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.08.2021 ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.09.2021.

17.08.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача надійшли заперечення, у яких останній зазначає, що фактичною підставою для допуску до перевірки є пред`явлення керівнику суб`єкта господарювання або уповноваженій особі посвідчення (направлення) та службового посвідчення; без пред`явлення керівнику суб`єкта господарювання таких документів фактично перевірка не може бути розпочата; отже, факт не забезпечення присутності керівника суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи не дозволяє розпочати перевірку та створює перешкоди для контролюючого органу, що унеможливлюють перевірку.

09.09.2021 Окружним адміністративним судом м. Києва оголошено перерву у справі до 13.10.2021.

13.10.2021 у зв`язку з перебування судді Пащенка К.С. на лікарняному розгляд справи буде здійснено 18.11.2021.

18.11.2021 у зв`язку з перебуванням судді Пащенка у відпустці розгляд справи буде здійснено 25.11.2021.

25.11.2021 Окружним адміністративним судом м. Києва оголошено перерву у справі до 18.01.2022.

Вказаного дня у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі звернення гр. ОСОБА_1 (вх. № Б-1381-20 від 16.10.2020), за погодженням Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 23.10.2020 № 15.5-10/2/16012, посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області з 26.10.2020 по 29.10.2020 здійснено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів ТОВ «СВП Плюс» за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 140-А.

Для проведення перевірки було видане направлення № 3532 від 26.10.2020.

За результатами перевірки складено акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів від 26.10.2020 № 10-05.3/000178.

На підставі акту від 26.10.2020 № 10-05.3/000178 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області винесено припис про припинення порушень прав споживачів № 28 від 02.11.2020. Зазначеним приписом приписано припинити порушення законодавства про захист прав споживачів, задовольнити законні вимоги гр. ОСОБА_1 шляхом розірвання договору та відшкодування збитків, надати Головному управлінню Держпродспоживслужби в Київській області інформацію про вжиті заходи з документальним підтвердженням у 10-денний термін з моменту одержання зазначеного припису.

Не погоджуючись із законністю припису № 28 від 02.11.2020, ТОВ «СВП Плюс» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою про скасування припису. Позовну заяву ТОВ «СВП Плюс» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 640/28692/20.

В подальшому, на підставі наказу № 319-ОД від 28.01.2021 та направлення (посвідчення) на проведення заходу № 197 від 28.01.2021 проведено позапланову перевірку ТОВ «СВП Плюс» щодо виконання суб`єктом господарювання припису Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області № 28 від 02.11.2020.

За результатами проведеної перевірки складено акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів від 28.01.2021 № 10-05.3/000020.

07.06.2021 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області винесено постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» № 77, якою постановлено застосувати до ТОВ «СВП Плюс» штраф у розмірі 2 944 798,23 грн. за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування.

Не погоджуючись із постановою № 77 від 07.06.2021, ТОВ «СВП Плюс» звернулося з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у його постанові від 14.04.2021 у справі № 2340/3024/18 (адміністративне провадження № К/9901/2378/19).

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, а також механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регламентуються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. п. 1, 2, 12, 13 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право: давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; перевіряти додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог нормативно-правових актів щодо безпеки продукції, а також правил торгівлі та надання послуг шляхом безперешкодного відвідування та обстеження відповідно до законодавства будь-яких виробничих, торговельних та складських приміщень таких суб`єктів; накладати на винних осіб у випадках, передбачених законодавством, адміністративні стягнення; накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667 (далі за текстом - Положення № 667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та який реалізує державну політику, зокрема, у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.

Відповідно до пп. 6 п. 4 Положення № 667 Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння): перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг; проводить контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону; накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів; передає матеріали перевірок на дії осіб, що містять ознаки кримінального правопорушення, органам досудового розслідування.

Відповідно до п. 7 Положення № 667 Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процедура накладення стягнень уповноваженими особами Держпродспоживслужби та її територіальних органів з суб`єктів господарювання - підприємств, установ, організацій (їх філій, представництв, відділень) незалежно від форми власності, іноземних юридичних осіб (їх філій, представництв, відділень) і фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність на території України, за порушення законодавства про захист прав споживачів встановлена Порядком накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 № 1177 (далі за текстом - Порядок № 1177).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1177 на суб`єктів господарювання накладається стягнення у вигляді штрафу відповідно до статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

За приписами п. 3 Порядку № 1177 накладати на суб`єктів господарювання штрафи, передбачені пунктом 2 цього Порядку, мають право Голова Держпродспоживслужби, його заступники, начальники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники у межах їх компетенції.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1177 рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб`єкта господарювання та інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Порядку, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономіки.

Питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб`єкта господарювання. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб`єкта господарювання про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судовим розглядом встановлено, що перевірка позивача, за результатами якої складено акт № 10-05.3/000020 від 28.01.2021 відбувалась відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставою для здійснення позапланових заходів є, зокрема, перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Відповідно до абз. 4 ст. 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить, що за порушення вимоги законодавства про захист прав споживачів до суб`єкта господарювання може бути застосовано штрафні санкції в порядку та на умовах визначених Законом України «Про захист прав споживачів» та Порядком № 1177.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

З огляду на викладене, штраф, який накладений на позивача, у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів» є адміністративно-господарським.

Надаючи оцінку обґрунтованості постанови ГУ Держпродспоживслужби в Київській області № 77 від 07.06.2021, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що предметом перевірки Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області є перевірка виконання припису ГУ Держпродспоживслужби у Київській області від 02.11.2020 № 28.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено окрему санкцію за невиконання вимог припису.

Натомість, на ТОВ «СВП Плюс» накладено санкції за п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З конструктивного аналізу норми п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що санкція за здійснення перешкод накладається у випадку проведення перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування, у той час як у спірному випадку проводилась перевірка виконання вимог припису, винесеного ГУ Держпродспоживслужби у Київській області.

Відтак, суд переконливо підкреслює неможливість застосування санкції, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вказаною нормою чітко визначено вид перевірок, під час здійснення перешкод у проведенні яких може бути накладено вищевказану санкцію. Враховуючи той факт, що перевірка виконання вимог припису не є перевіркою якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування, то винесення постанови № 77 від 07.06.2021 відбулося без достатніх на те підстав.

Поряд з цим, суд вважає, що при проведенні перевірки виконання умов припису органи Держпродспоживслужби не позбавлені права накладати на суб`єктів, які перевіряються, штраф, передбачений п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме за невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів.

До того ж, згідно постанови № 77 від 07.06.2021 позивача притягнуто до відповідальності за створення перешкод службовим особам відповідача, що полягало в ненаданні передбаченої законодавством інформації, документів, пояснень, відомостей необхідних для об`єктивного та неупередженого розгляду звернення споживача.

Проте, ані Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ані Законом України «Про захист прав споживачів» не визначено такої форми створення перешкод у здійсненні перевірки як ненадання документів та/або інформації суб`єктом господарювання.

До того ж, оскаржувана постанова № 77 від 07.06.2021 не містить чіткого визначення об`єктивної сторони правопорушення, зокрема, зазначення які саме документи не надані, та за якою саме вимогою (якщо така письмова вимога взагалі адресувалась позивачу).

Щодо тверджень ГУ Держпродспоживслужби в Київській області стосовно того, що факт не забезпечення присутності керівника суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи не дозволяє розпочати перевірку та створює перешкоди для контролюючого органу, що унеможливлюють перевірку, суд зазначає, що відповідно до абз. 14 ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), залучати під час здійснення таких заходів третіх осіб.

Відтак, з наведених норм вбачається диспозитивне право суб`єкта господарювання бути присутнім під час проведення перевірки. У зв`язку з відсутністю імперативного обов`язку неможливо кваліфікувати відсутність керівника, на яку покликається відповідач, як вчинення перешкод у проведенні перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із платіжного доручення № 5036 від 15.06.2021, ТОВ «СВП Плюс» сплатило судовий збір у розмірі 22 700,00 грн. за подання позову до Окружного адміністративного суду м. Києва.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про задоволення позову, то підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 22 700,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» - задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», № 77 від 07.06.2021 Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (08133, м. Вишневе, вул. Балукова, 22, ідентифікаційний код 40323081) шляхом їх безспірного списання на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» (адреса: 04074, м. Київ, вул. Автозаводська, 18, ідентифікаційний код 37244754) сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 01.02.2022.

Суддя К.С. Пащенко