Справа № 440/11799/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/11799/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови позивачу у переведенні її з одного виду пенсії на інший, а саме: призначити та виплачувати пенсію в разі втрати годувальника ( ОСОБА_2 ), як члену сім`ї військовослужбовця, який згідно зі статтею 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має право на пенсію в разі втрати годувальника, з урахуванням статті 37 цього ж закону, тобто виплаті щомісячно основної пенсії в розмірі не нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на час виплати пенсії, з одночасним припиненням виплати щомісячної дострокової пенсії за віком, яку позивач отримує з 18.09.2014 в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області на підставі абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на виконання постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 05.01.2015 у справі №52773018/14-а, з дня звернення (26.07.2021);

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, оформленого листом від 31.08.2021 за №8841-7954/М-02/8-1600/21 та рішенням про відмову у перерахунку пенсії №35 від 03.08.2021, прийнятого за результатами розгляду заяви позивача від 26.07.2021 на призначення пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_2 згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести позивача з одного виду пенсії на інший, а саме: призначити та виплачувати їй державну пенсію в разі втраті годувальника ( ОСОБА_2 ), як члену сім`ї військовослужбовця, який згідно зі статтею 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має право на пенсію в разі втрати годувальника, з урахуванням статті 37 цього ж закону, тобто виплаті щомісячно основної пенсії в розмірі не нижче двох визначених законом розмірів прожиткових мінімуму для осіб, які втратили працездатність на час виплати пенсії, з одночасним припиненням виплати щомісячної дострокової пенсії за віком, яку позивач отримує з 18.09.2014 в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області на підставі абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на виконання Постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 05.01.2015 у справі №527/3018/14-а, з дня звернення (26.07.2021).

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вважає протиправним рішення відповідача щодо відмови у переході на пенсійне забезпечення свого чоловіка за Законом № 2262-ХІІ на підставі того, що годувальник не був визнаним особою з інвалідністю або військослужбовцем.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №440/11799/21; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 18/.

У відзиві на позов відповідач зазначає про неправомірність доводів позивача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог відповідно до положень статті 30 Закону № 2262-ХІІ та статті 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом учасників справи на 10.11.2021 /а.с. 62/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 залучено до участі у справі №440/11799/21 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області; відкладено розгляд справи на 01.12.2021 /а.с. 72/.

15.11.2021 до суд надійшли уточнення позовних вимог, згідно з якими позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області щодо відмови позивачу у переведенні її з одного виду пенсії на інший, а саме: призначити та виплачувати пенсію в разі втрати годувальника ( ОСОБА_2 ), як члену сім`ї військовослужбовця, який згідно зі статтею 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має право на пенсію в разі втрати годувальника, з урахуванням статті 37 цього ж закону, тобто виплаті щомісячно основної пенсії в розмірі не нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на час виплати пенсії, з одночасним припиненням виплати щомісячної дострокової пенсії за віком, яку позивач отримує з 18.09.2014 в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області на підставі абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на виконання постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 05.01.2015 у справі №52773018/14-а, з дня звернення (26.07.2021);

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, оформленого листом від 31.08.2021 за №8841-7954/М-02/8-1600/2І, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії №35 від 03.08.2021, прийнятого за результатами розгляду заяви позивача від 26.07.2021 на призначення пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_2 згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області прийняти відповідне розпорядження, яким перевести позивача з одного виду пенсії на інший, а саме: призначити та виплачувати їй державну пенсію в разі втраті годувальника ( ОСОБА_2 ), як члену сім`ї військовослужбовця, який згідно зі статтею 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має право на пенсію в разі втрати годувальника, з урахуванням статті 37 цього ж закону, тобто виплаті щомісячно основної пенсії в розмірі не нижче двох визначених законом розмірів прожиткових мінімуму для осіб, які втратили працездатність на час виплати пенсії, з одночасним припиненням виплати щомісячної дострокової пенсії за віком, яку позивач отримує з 18.09.2014 в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області на підставі абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на виконання постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 05.01.2015 у справі №527/3018/14-а, з дня звернення (26.07.2021), не пізніше 10 днів після винесення рішення направити на поштову адресу заявниці відповідне повідомлення.

30.11.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі з огляду на те, що годувальник ОСОБА_2 не був визнаним особою з інвалідністю або військовослужбовцем /а.с. 91/.

Протокольною ухвалою суду від 01.12.2021 вирішено перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 05.01.2015 у справі № 527/3018/14-а (дата набрання законної сили - 19.05.2015) встановлено наступне.

ОСОБА_2 приймав учать у ліквідації аварії на ЧАЕС в 1986 році в період проходження військових зборів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Градизькою селищною радою Глобинського району Полтавської області від 03.05.2006.

Відповідно до експертного висновку Харківської міжвідомчої Експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 21.03.2007 № 516 встановлено, що причина смерті чоловіка ОСОБА_1 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач, ОСОБА_1 являлась дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 10.02.1979.

18.09.2014 позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області з заявою про призначення їй достроково пенсії за віком в разі втрати годувальника з огляду на те, що її чоловік помер від захворювання, здобутого при ліквідації аварії на ЧАЕС, проте, рішенням управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі від 26.09.2014 відповідач відмовив в достроковому призначенні пенсії за віком з огляду на те, що ОСОБА_2 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період проходження військових зборів, при цьому військовослужбовцем не являючись.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 05.01.2015 у справі № 527/3018/14-а позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV. Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області від 26.09.2014 № 5/04-51 та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на підставі абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, з 18.09.2014.

26.07.2021 позивач звернулася до відповідача-1 із заявою, у якій просила перевести її з одного виду пенсії на інший, а саме: призначити позивачу та виплачувати державну пенсію в разі втрати годувальника ( ОСОБА_2 ), як члену сім`ї військовослужбовця, який згідно зі статтею 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має право на пенсію у разі втрати годувальника, з врахуванням статті 37 цього ж Закону, тобто виплаті щомісячно основної пенсії в розмірі не нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на час виплати пенсії, з одночасним припиненням виплати щомісячної дострокової пенсії за віком, яку ОСОБА_1 отримує з 18.09.2014 в ГУ ПФУ в Полтавській області на підставі абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, на виконання постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 05.01.2015 у справі № 527/3018/14-а, з дня звернення - 26.07.2021.

Рішенням відділу перерахунків пенсій №3 про відмову у перерахунку пенсії №35 від 03.08.2021 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, а саме: переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки годувальник - ОСОБА_2 не був визнаним особою з інвалідністю або військовослужбовцем.

Позивач, не погоджуючись із зазначеним рішенням, звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За змістом частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі - Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) передбачено, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 7 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Статтею 29 Закону № 2262-XII визначено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Згідно із частинами першою та другою статті 30 Закону № 2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Пунктом "в" частини четвертою статті 30 Закону № 2262-XII визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є особами з інвалідністю.

Статтею 37 цього Закону передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно зі статтею 11 Закону № 2262-XII умови, норми і порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і цим Законом.

Відповідно до положень статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. До військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

У постанові Глобинського районного суду Полтавської області від 05.01.2015 у справі № 527/3018/14-а суд дійшов висновку, відповідач незаконно відмовив позивачу в достроковому призначенні пенсії за віком з підстав того, що ОСОБА_2 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період проходження військових зборів, при цьому військовослужбовцем не являючись, оскільки за нормами вказаних законів такі особи прирівнюються до військовослужбовців.

Викладене свідчить про протиправність викладених у спірному рішенні доводів відповідача-2 щодо відсутності підстав для переведення позивача з пенсії за віком по Закону №1058-ІV на пенсію по втраті годувальника за Законом №2262-ХІІ.

Отже, обираючи належний спосіб захисту, у визнанні протиправних дій відповідача-2 щодо відмови позивачу в переведенні з одного виду пенсії на інший слід відмовити, оскільки наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення відділу перерахунків пенсій №3 Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії від 03.08.2021 №35, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії "Перехід на інший вид пенсії".

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" у теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, у якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic v Croatia), №41526/10, пункт 101; рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, у якій опинився позивач після порушення.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області перевести позивача починаючи з 26.07.2021 (дата подання заяви /а.с.5, 9/) з пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV на отримання пенсії в разі втрати годувальника згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області прийняти відповідне розпорядження, яким перевести позивача з одного виду пенсії на інший, не пізніше 10 днів після винесення рішення направити на поштову адресу заявниці відповідне повідомлення, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, а тому вимоги позивача в цій частині є передчасними та необґрунтованими. Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у позові у частині вказаних позовних вимог.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору стала протиправна відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області у призначенні пенсії в разі втрати годувальника, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у повному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань цього відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 243-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ( вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №3 Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії від 03.08.2021 №35, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії "Перехід на інший вид пенсії".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 , починаючи з 26.07.2021, з пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV на отримання пенсії в разі втрати годувальника згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.С. Канигіна