Справа № 640/13365/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київський міський військовий комісаріат, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене у пункті 37 Протоколу №182 від 27 грудня 2019 року, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 , передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у зв`язку з захворюванням отриманим під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до 20% втрати працездатності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інтсанціх без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у Збройних Силах України та в період з 27.01.2016 року по 24.10.2016 року, з 28.05.2017 року по 27.01.2018 року, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції оперативного тактичного угрупування «Луганськ», що підтверджується довідкою від 02.04.2018 року.

Позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_1 від 05.07.2016, згідно якого останній має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

11.05.2018 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

У витязі з протоколу №1759 від 22.06.2018 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв зазначено, що захворювання позивача (поширений остеохондроз хребта деформуючий спондильоз на рівні С5, другого ступеня, Th8 першого ступеня, з больовим синдромом та помірним порушенням функції; вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L5, S1 корінців праворуч з незначним порушенням функції в стадії нестійкої ремісії; гіпертонічна хвороба другої стадії (потовщення інтими-медії лівої та правої загальних сонних артеріях, мікроальбумінурія); ішемічна хвороба серця; дифузний кардіосклероз; сно; деформуючий артроз лівого гомілковостопного суглобу першого ступеня без больового синдрому та порушення функції; аліментарне конституційне ожиріння другого ступеня, стабільна форма; стеатогепатит з незначним порушенням функції печінки; сечокам`яна хвороба; конкременти нирок без больового синдрому та порушенням функції; кісти нирок без больового синдрому та порушення функції) пов`язано із захистом батьківщини.

Відповідно до довідки МСЕК серія АГ № 0014774 від 28 серпня 2018 року, станом на 22.06.2018 позивачу було встановлено 20% втрату працездатності, з причинним зв`язком: захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Після отримання вищезазначеної довідки позивач звернувся до третьої особи по справі із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Київським міським військовим комісаріатом до Міністерства оборони України були направлені документи щодо розгляду питання правомірності виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з 20% втрати працездатності.

За результатами розгляду документів відповідно до протоколу №182 від 27.10.2019 прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування рішення про відмову у призначення позивачу одноразової грошової допомоги зазначено, що оскільки заявнику відсоток втрати працездатності внаслідок захворювання встановлено до набрання чинності Закону України від 06.09.2018 №2522-VIII «Про внесення змін до деяких закону України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовця», він не має права на допомогу.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За змістом статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» станом на 11 травня 2018 року на дату звільнення позивача з військової служби передбачалось, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Підпункт 7 пункту 2 статті 16 в редакції Закону № 2522-VIII від 06.09.2018 р. (набрав чинності 13.10.2018 р.) змінив зміст на такий: одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

В пункті 3 Порядку № 975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, моментом виникнення права на виплату одноразової грошової допомоги є дата встановлення втрати працездатності без встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу такої втрати, з чим він пов`язує своє право на отримання одноразової грошової допомоги.

Спір між сторонами є наслідком відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги за його заявою, право на яку виникло у зв`язку зі встановленням позивачеві 20 % втрати працездатності, що пов`язане із захистом Батьківщини, згідно з довідкою МСЕК серії АГ № 0014774 від 28 серпня 2018 року.

Враховуючи приписи наведених норм, днем виникнення права позивача на одноразову грошову допомогу є дата встановлення йому ступеню втрати працездатності, що вказана у довідці МСЕК.

Колегія суддів відзначає, що законодавство право на отримання одноразової грошової допомоги пов`язує не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому ступеню втрати працездатності, що впливає на розмір такої допомоги.

У зв`язку з цим для вирішення спірних правовідносин між сторонами у цій справі необхідно застосовувати норми матеріального права, зокрема статті 16,16-3 Закону № 2011-XII, та Порядок № 975, що діяли станом на 22.06.2018.

Колегія суддів зазначає, що станом на 22.06.2018 положення пункту 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачали отримання одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності за умови отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що у межах спірних правовідносин МСЕК не встановлено наявності у позивача поранення (контузії, травми або каліцтва).

У довідці зазначено про наявність у позивача захворювання, що не є тотожним поняттю «поранення (контузія, травма, каліцтво)».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те. що позивачу правомірно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, з огляду на відсутність на це правових підстав.

Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М.Єгорова

А.Ю. Коротких