Справа № 600/5145/21-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/5145/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Департаменту патрульної поліції щодо не виплати йому суми доплати за службу у нічний час за період з 27.03.2016 по грудень 2017 року у розмірі 5284,39 грн, суми індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 по листопад 2017 року, матеріальної допомоги для оздоровлення за 2021 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, суми доплати до грошового забезпечення у розмірі 50% від грошового забезпечення за періоди з 11.12.2020 по 31.12.2020 та з 18.02.2021 року по день звільнення пропорційно відпрацьованому часу під час виконання мною службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, у відповідності до постанови КМУ від 29.04.2020 № 375;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити йому суми доплати за службу у нічний час за період з 27.03.2016 по грудень 2017 року у розмірі 5284,39 грн, суми індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 по листопад 2017 року, матеріальну допомогу для оздоровлення за 2021 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, суму доплати до грошового забезпечення у розмірі 50% від грошового забезпечення за періоди з 11.12.2020 по 31.12.2020 та з 18.02.2021 року по день звільнення пропорційно відпрацьованому часу під час виконання мною службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, у відповідності до постанови КМУ від 29.04.2020 № 375;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на мою користь відшкодування за завдану моральну шкоду у розмірі 90000 гривень.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 27.03.2016 року по 22.09.2021 року працював на посаді інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області. Зауважив, що за період з 27.03.2016 року по 31.12.2017 року відпрацював 1040 годин в нічний час. Проте, не дотримуючись вимог чинного законодавства, відповідачем не було нараховано та виплачено доплату за службу в нічний час.

Крім того, позивач вказує, що відповідач всупереч положень ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" не здійснив індексацію грошового забезпечення за період з березня 2016 року по листопада 2017 року.

Окрім того, позивач вказує, що відповідачем протиправно не виплачено матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік. Також, всупереч постанови КМУ №375 від 29.04.2020 року відповідачем не виплачено суму доплати до грошового забезпечення з 11.12.2020 по 31.12.2020 та з 18.02.2021 року по день звільнення пропорційно відпрацьованому часу під час виконання ОСОБА_1 службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням.

З вказаних підстав позивач просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з Департаменту патрульної поліції на відшкодування за завдану моральну шкоду у розмірі 90000 гривень.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач у запереченнях проти позову вказав, що виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалась у відповідності до вимог чинного законодавства в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат встановлених відповідним наказом керівника. Крім того відповідач вказав, що виплата індексації грошового забезпечення позивачу здійснювалась з листопада 2017 р., з моменту набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 р., яка визначала підстави для здійснення індексації грошового забезпечення поліцейських. З вказаних підстав відповідач вказує, що не міг на власний розсуд до листопада 2017 р. приймати рішення щодо використання бюджетних коштів та виплачувати індексацію грошового забезпечення позивачу. Також відповідач зазначив, що надання матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом керівника Департаменту патрульної поліції та відноситься до його дискреційних повноважень. З вказаних підстав відповідач вказав, що подання позивачем рапорту про надання матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не породжувало для керівника Департаменту патрульної поліції обов`язку для її виплати. Крім того, відповідач зазначає на безпідставність позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

З вказаних підстав відповідач просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивачем та представником відповідача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази суд встанови наступне.

Позивач проходив службу в Департаменті патрульної поліції на посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Чернівецькій області, з 22.09.2021 р. звільнений зі служби в поліції на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 14.09.2021 р. №1035 о/с.

Відповідно до інформації Департаменту патрульної поліції від 09.08.2021 повідомляється про кількість відпрацьованих нічних змін та годин у нічний час за період з 27.03.2016 р. по березень 2018 р. у розрізі місяців: у березні 2016 року - 1 (7 год.); у квітні 2016 року - 8 (56 год); у травні 2016 року - 8 (56 год); у червні 2016 року - 7 (49 год.); у липні 2016 року - 7 (49 год.); у серпні 2016 року - 5 (35 год.): у вересні 2016 року - 4 (28 год.); у жовтні 2016 року - 4 (28 год.); у листопаді 2016 року - 3 (21 год.); у грудні 2016 року - 7 (49 год.); у січні 2017 року - 8 (56 год.); у лютому 2017 року - 2 (14 год.); у березні 2017 року - 5 (35 год.); у квітні 2017 року - 8 (56 год.); у травні 2017 року - 7 (49 год.); у червні 2017 року - 4 (28 год.); у липні 2017 року - 6 (42 год.); у серпні 2017 року - 8 (56 год.); у вересні 2017 року - 8 (56 год.); у жовтні 2017 року - 7 (49 год.); у листопаді 2017 року - 7 (49 год.); у грудні 2017 року - 6 (42 год.); у січні 2018 року - 7 (54 год.); у лютому 2018 року - 6 (42 год.); у березні 2018 року - 7 (54 год.). У вказаному листі зазначається про те, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться з листопада 2017 року.

21.09.2021 р. позивач звернувся до начальника Департаменту патрульної поліції з рапортом про надання матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

22.09.2021 р. позивач звернувся відповідача з заявою про надання інформації щодо нарахування додаткових доплат поліцейським на період карантину.

28.09.2021 р. відповідач повідомив позивача, що доплата у зв`язку з забезпеченням життєдіяльності населення на період дії карантину здійснена в межах виділених асигнувань на зазначені цілі. У зв`язку з зазначеним відсутня заборгованість по сплаті вищевказаної доплати.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стосовно доплати за службу в нічний час за період з березня 2016 р. по грудень 2017 року.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських від 06.04.2016 № 260 (далі Порядок №260) поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Як встановлено судом, відповідно до інформації Департаменту патрульної поліції у відповідь на звернення позивача, повідомляється про кількість відпрацьованих позивачем нічних змін та годин у нічний час за період з 27 березня 2016 р. по березень 2018 р. у розрізі місяців: у березні 2016 року - 1 (7 год.); у квітні 2016 року - 8 (56 год); у травні 2016 року - 8 (56 год); у червні 2016 року - 7 (49 год.); у липні 2016 року - 7 (49 год.); у серпні 2016 року - 5 (35 год.): у вересні 2016 року - 4 (28 год.); у жовтні 2016 року - 4 (28 год.); у листопаді 2016 року - 3 (21 год.); у грудні 2016 року - 7 (49 год.); у січні 2017 року - 8 (56 год.); у лютому 2017 року - 2 (14 год.); у березні 2017 року - 5 (35 год.); у квітні 2017 року - 8 (56 год.); у травні 2017 року - 7 (49 год.); у червні 2017 року - 4 (28 год.); у липні 2017 року - 6 (42 год.); у серпні 2017 року - 8 (56 год.); у вересні 2017 року - 8 (56 год.); у жовтні 2017 року - 7 (49 год.); у листопаді 2017 року - 7 (49 год.); у грудні 2017 року - 6 (42 год.); у січні 2018 року - 7 (54 год.); у лютому 2018 року - 6 (42 год.); у березні 2018 року - 7 (54 год.).

Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час за період з березня 2016 р. по грудень 2017 р. (включно). Робота позивача в нічний час з 27.03.2016 р. по 31.12.2017 р. підтверджена інформацією Департаменту патрульної поліції, а тому відповідач зобов`язаний здійснити доплату за вказаний період.

Однак, суд звертає увагу, оскільки учасниками справи не надано суду графіки нарядів та чергувань, які затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції, довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до Порядку №260, суд позбавлений можливості перевірити правомірність вказаної у позові суми такої доплати та самостійно провести обрахунок і визначити належний розмір невиплаченої доплати за службу в нічний час за період 27.03.2016 р. по 31.12.2017 року. З вказаних підстав, суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача самостійно здійснити розрахунок та виплатити позивачу доплату за службу в нічний час за період 27.03.2016 року по 31.12.2017 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в цій частині позовних вимог.

Щодо не виплати позивачу суми індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 р. по листопад 2017 р.

Згідно з ч. 5 ст. 94 Закону України Про Національну поліцію №580-VІІІ грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України №1282-ХІІ від 03.07.1991 "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до даних Державної служби статистики України індекс споживчих цін (без урахування тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та частини зони проведення антитерористичної операції) у 2015 році (грудень до грудня попереднього року) становив 143,3 %; у 2016 році (грудень до грудня попереднього року) становив 112,4 %; у 2017 році (грудень до грудня попереднього року) становив 113,7 %.

Таким чином, у 2016-2017 році грошове забезпечення позивача підлягало обов`язковій індексації відповідно до норм Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", оскільки величина індексу споживчих цін за цей період перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 р. затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватись лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України №782, а саме з листопада 2017 р., оскільки здійснення індексації прямо передбачене Законом України №580-VІІІ від 02.07.2015 р. "Про Національну поліцію" та Законом України №1282-ХІІ від 03.07.1991 р. "Про індексацію грошових доходів населення".

Вимоги щодо нарахування індексації грошового забезпечення в період проходження служби в поліції є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому суд повинен керуватися, в тому числі, і положеннями ч. 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, в даному випадку виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовця.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейського, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

На підставі викладеного вище, суд зазначає, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 23.10.2019 року у справі № 825/1832/17.

Таким чином, невиплата позивачу індексації грошового забезпечення з 27.03.2016 р. по листопад 2017 р., є протиправною бездіяльністю відповідача

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити таку, суд зазначає наступне.

Так, п.п. 3 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надано право надавати поліцейським один раз на рік: матеріальну допомогу для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Пунктом 7 Порядку №260, передбачено, що грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів слідує, що керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надано, зокрема, право надавати поліцейським один раз на рік: матеріальну допомогу для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Тобто, надання поліцейським один раз на рік матеріальної допомоги для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення, залежить від багатьох аспектів, зокрема, наявність фонду грошового забезпечення.

Слід зауважити, що повноваження щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є саме дискреційними повноваженнями відповідача, які регулюються вимогами чинного законодавства, разом з цим суд зазначає, що відповідач зобов`язаний, за наявності визначених умов, виплатити таку допомогу та не вправі вирішувати це питання на власний розсуд у випадку виконання військовослужбовцем для отримання такої допомоги всіх залежних від нього дій.

Отже, для нарахування матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань поліцейський повинен ініціювати своє бажання її отримати шляхом подання рапорту.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із рапортами щодо надання матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Отже, позивач виконав усі необхідні дії з метою отримання матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а саме, подав відповідні рапорти.

Варто звернути увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21.11.2018 року у справі № 824/166/15-а, відповідно до якої держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Кечко проти України від 08.11.2005 року зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення у справі Бурдов проти Росії № 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-III) (пункти 23, 26).

У рішенні Європейського Суду з прав людини по справі Будченко проти України від 24.04.2014 року, вказано, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі Бейелер проти Італії (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000-І) (пункт 40).

Проаналізувавши викладене, суд зауважує, що у даному випадку приписи постанови №988 та Порядку №260 не суперечать один одному, а доповнюють один одного.

Матеріалами справи підтверджується і жодним чином не спростовано відповідачем, що при звільненні позивачу не було виплачено матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, як це передбачено вищенаведеними нормами, що не відповідає критеріям правомірності.

З урахуванням вищенаведеного, відповідач діяв протиправно, його рішення щодо ненадання позивачу матеріальних допомог не можна вважати обґрунтованим та безстороннім.

З огляду на викладене, у зв`язку з встановленням протиправності дій відповідача у контексті цих позовних вимог, суд вважає за доцільне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік.

Щодо визнання неправомірних дій стосовно доплати до грошового забезпечення у розмірі 50% від грошового забезпечення за періоди з 11.12.2020 по 31.12.2020 та з 18.02.2021 року по день звільнення пропорційно відпрацьованому часу під час виконання позивачем службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, у відповідності до постанови КМУ від 29.04.2020 № 375 та зобов`язання відповідача здійснити доплати до грошового забезпечення у розмірі 50% від грошового забезпечення за періоди з 11.12.2020 по 31.12.2020 та з 18.02.2021 року по день звільнення пропорційно відпрацьованому часу під час виконання мною службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, у відповідності до постанови КМУ від 29.04.2020 № 375 суд зазначає наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня на усій території України карантин.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 342 "Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (далі - Постанова № 342) установлено, що обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад, зокрема: поліцейські, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Згідно з пунктом 2 Постанови № 342 визначення переліку посад (професій) працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, з урахуванням специфіки їх участі у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійснюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику, органом державної влади, іншим державним органом.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 "Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни" (далі - Постанова № 375) установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

За приписами п. п. 2-5 вказаної постанови встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року № 485 "Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я" затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок).

У пункті 1 Порядку вказано, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти).

Згідно з пунктом 2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція далі - органи системи МВС).

Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів У країни з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких Умова 1) особа є поліцейським, 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Таким чином вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які, внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків, забезпечують життєдіяльність населення у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.

Забезпечення життєдіяльності населення - комплекс організаційних, економічних, соціальних та інших заходів, спрямованих на створення і підтримання нормальних умов життя, здоров`я, працездатності людей, які здійснюються з метою планування і підготовки до нормованого (у разі необхідності) забезпечення населення продовольчими та непродовольчими товарами, медичним обслуговуванням, послугами зв`язку, транспорту, комунальними та побутовими послугами в особливий період.

У загальному розумінні під громадським порядком розуміють урегульовану правовими та іншими соціальними нормами певну частину суспільних відносин, які складають режим життєдіяльності у відповідних сферах, забезпечують недоторканність життя, здоров`я та гідності громадян, власності та умов, що склалися для нормальної діяльності установ, підприємств, організацій, посадових осіб і громадян.

Громадський порядок у вузькому розумінні визначається як морально-правовий стан суспільства, при якому компетентні органи виконавчої влади шляхом поліцейського нагляду забезпечують безпеку і правомірну поведінку громадян в громадських місцях, вільне використання ними своїх прав і свобод, а також упорядження громадських місць, яке сприяє трудовій діяльності та відпочинку громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням Патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на адресу Департаменту патрульної поліції подавалась інформація стосовно позивача щодо встановлення доплати на період карантину у розмірі 50 % доплат.

При цьому, як вбачається з наданих відповідачем пояснень з 12.03.2020 по 17.02.2021 року позивачу була здійснена доплата у зв`язку із забезпеченням життєдіяльності населення на період дії карантину на загальну суму 45304,61 грн, в межах виділених асигнувань. При цьому зазначено що станом на 22.09.2021 заборгованість по сплаті вищевказаної доплати відсутня.

Аналізуючи вищенаведене, слід прийти висновку, що відповідачем доплата у зв`язку із забезпеченням життєдіяльності населення на період дії карантину у період з грудня 2020 року по день звільнення здійснено не в повному обсязі

З урахуванням вказаних підстав, суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача самостійно здійснити розрахунок та виплатити позивачу доплату під час виконання позивачем службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, у відповідності до постанови КМУ від 29.04.2020 № 375 у період з грудня 2020 по день звільнення позивача.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції на відшкодування за завдану моральну шкоду в розмірі 90000 грн, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2019 року справа №464/3789/17 зокрема, зазначає: "виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України)".

Згідно з 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В ході розгляду справи було встановлено протиправність дій Департаменту патрульної поліції щодо не виплати позивачу суми доплати за службу у нічний час за період з 27.03.2016 р. по 31.12.2017 р. та невиплати суми індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 р. по листопад 2017 р., не виплати матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також доплати під час виконання позивачем службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, у відповідності до постанови КМУ від 29.04.2020 № 375 у період з грудня 2020 по день звільнення позивача, що у свою чергу позбавило позивача права на своєчасний розрахунок при звільненні.

З вказаного слідує, що внаслідок протиправних дій (бездіяльності) позивач має право на відшкодування за рахунок Департаменту патрульної поліції моральної шкоди. При цьому, суд ураховує той факт, що в результаті виявлених порушень позивач зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення. Тобто, факт порушення прав позивача має своїм наслідком спричинення моральної шкоди. Водночас, суд вважає, що визначення у позові 90000 грн моральної шкоди не є співмірним завданій шкоді протиправними діями (бездіяльністю) відповідача.

Натомість, справедливою сатисфакцією за принципом справедливості за моральні страждання внаслідок прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом владних повноважень, суд визначає моральну шкоду в розмірі 2000 грн, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок Департаменту патрульної поліції.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Підсумовуючи наведене вище, оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з підстав викладених вище.

Крім того, позивач у позовній заяві просить звернути рішення до негайного виконання.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 371 КАС України передбачене негайне виконання рішення про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць. Рішення суду у даній справі носить зобов`язальний характер та в ньому не вирішується питання про стягнення коштів з відповідача, тому дія п.2 ч.1 ст.371 КАС України на дані правовідносини не розповсюджується.

Стосовно розподілу судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору розподілу судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції щодо не виплати ОСОБА_1 суми доплати за службу у нічний час за період з 27.03.2016 по грудень 2017 року, суми індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 по листопад 2017 року, матеріальної допомоги для оздоровлення за 2021 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, суми доплати до грошового забезпечення у розмірі 50% від грошового забезпечення за періоди з грудня 2020 року по день звільнення пропорційно відпрацьованому часу під час виконання ОСОБА_1 службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, у відповідності до постанови КМУ від 29.04.2020 № 375.

3. Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми доплати за службу у нічний час за період з 27.03.2016 по грудень 2017 року, суми індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2016 по листопад 2017 року, матеріальну допомогу для оздоровлення за 2021 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, суму доплати до грошового забезпечення у розмірі 50% від грошового забезпечення за періоди з грудня 2020 року по день звільнення пропорційно відпрацьованому часу, під час виконання ОСОБА_1 службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, у відповідності до постанови КМУ від 29.04.2020 № 375.

4. Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 відшкодування за завдану моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

6.В задоволенні клопотання про негайне виконання рішення в частині сум стягнення за один місяць - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Департамент патрульної поліції (вул. Ф.Ернста, 3, м. Київ, 03048, )

Суддя І.В. Маренич