Справа № 520/13830/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

31 січня 2022 року справа №520/13830/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві)
про1) визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у донарахуванні та виплаті позивачу пенсії з 01 червня 2021 року з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної грошової додаткової винагороди в сумі 5 313,60 грн., яка ввійшла у дохід за березень 2018 року і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) зобов`язання відповідача донарахувати та виплачувати позивачу пенсію, починаючи з 01 червня 2021 року з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної грошової додаткової винагороди в сумі 5 313,60 грн., яка ввійшла у дохід за березень 2018 року і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та виплатити позивачу різницю в недоотриманій із 01 червня 2021 року пенсії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду, зазначаючи, що відповідач протиправно відмовив йому в обчисленні пенсії з урахуванням щомісячної грошової додаткової винагороди в сумі 5 313,60 грн., яка ввійшла в дохід позивача за березень 2018 року, у зв`язку з тим, що такий вид грошового забезпечення як щомісячна грошова додаткова винагорода не може бути врахована до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.

На думку позивача, він має право на включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка ввійшла в його дохід за березень 2018 року, оскільки він щомісячно по березень 2018 року фактично отримував зазначену винагороду, що підтверджується довідкою Генерального штабу Збройних Сил України від 28 серпня 2018 року №305/655 та з зазначеної допомоги щомісячно утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а, отже, така винагорода носила реальний та постійний характер, а тому відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягає обов`язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугу років.

Ухвалою від 02 серпня 2021 року Харківський окружний адміністративний суд адміністративну справу №520/13830/21 передав до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою від 03 вересня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва відмовив у прийнятті до провадження Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративної справи №520/13830/21 та повернув адміністративну справу №520/13830/21 до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 20 вересня 2021 року Харківський окружний адміністративний суд виправив описку в описовій та резолютивній частинах ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі №520/13830/21, зазначивши «Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві».

Харківський окружний адміністративний суд 27 вересня 2021 року направив для розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу №520/13830/21.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративна справа №520/13830/21 передана на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою від 18 жовтня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №520/13830/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач 13 грудня 2021 року подав до суду відзив на адміністративний позов, до якого в якості доказів направлення копії відзиву учасникам справи, додав копію поштового реєстру та копію фіскального чеку АТ «Укрпошта».

Копія поштового реєстру та копія фіскального чеку жодним чином не засвідчені.

Належними доказами направлення відзиву іншим учасникам справи є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість, копія реєстру відправлення поштової кореспонденції зі штампом поштового відділення тощо, засвідчені відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55.

Таким чином, відзив відповідача не відповідає положенням пункту другого частини четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, відповідно до частин п`ятої та шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою про відкриття провадження в адміністративній справі відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Зазначена ухвала отримана представником відповідача 22 жовтня 2021 року.

Суд не приймає до розгляду відзив на позовну заяву, у зв`язку з порушенням встановленого судом строку для надання відповідачем відзиву на позовну заяву та, відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України, звільнений у запас з посади начальника групи планування транспортного забезпечення та перевезень тилу центру логістики військової частини НОМЕР_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «б» (за станом здоров`я) та виключений зі списків особового складу згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2018 року №182.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та з 30 серпня 2018 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач звернувся із заявою від 15 листопада 2020 року до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України з проханням надати йому довідку про його дохід за березень 2018 року, де зазначити суму щомісячної грошової винагороди, яка увійшла у дохід позивачу за березень 2018 року.

Згідно із довідкою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 23 березня 2021 року №305/209 ОСОБА_1 нараховано у лютому 2018 року та виплачено в березні 2018 року, зокрема, щомісячна додаткова грошова винагорода 60% від грошового забезпечення в сумі 5 313,60 грн.

Відповідно до довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 28 серпня 2018 року №305/655 про суми нарахованого (виплаченого) грошового забезпечення за період з 01 вересня 2016 року по 29 серпня 2018 року позивачу нарахована та виплачена, зокрема, щомісячна додаткова грошова винагорода з 01 вересня 2016 року по березень 2018 року.

Позивач звернувся із заявою від 12 травня 2021 року до відповідача, в якій просив здійснити донарахування пенсії з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 5 313,60 грн. відповідно до довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 23 березня 2021 року №305/209 та до якої долучив оригінал зазначеної довідки.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач листом від 04 червня 2021 року №2600-0310-8/92679 відмовив у обчисленні пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 5 313,60 грн., яка увійшла в дохід позивача за березень 2018 року, оскільки в статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункті 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» не зазначені такі види грошового забезпечення, як щомісячна додаткова грошова винагорода, тому її не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом

Положеннями частини третьої статті 46 Конституції України визначено, що пенсії інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною другою цієї статті встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі по тексту Постанова №393), в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії, пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років), щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.

До 01 березня 2018 року діяла постанова Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі по тексту Постанова №889), пунктом 1 якої військовослужбовцям встановлена щомісячна додаткова грошова допомога.

Як вбачається з матеріалів справи позивач з 01 вересня 2016 року по березень 2018 року щомісячно отримував щомісячну додаткову грошову допомогу, з якої в тому числі, щомісячно утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Довідкою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 23 березня 2021 року №305/209 підтверджується, що щомісячна додаткова грошова винагорода в сумі 5 313,60 грн. увійшла в дохід позивача за березень 2018 року, тобто в місяць, який входить в період обчислення його пенсії.

Таким чином, отримувана позивачем згідно з довідкою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 28 серпня 2018 року №305/655 щомісячна додаткова грошова винагорода, з якої щомісяця утримувався єдиний внесок, носила реальний та постійний характер, а тому відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугою років.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №552/1092/17, від 15 квітня 2019 року у справі №522/9659/16-а та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі 522/2738/17.

Частиною третьою статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Позивач на час призначення йому пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» мав право на включення до складу його грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, ГУ ПФУ в м. Києві протиправно не врахувало щомісячну додаткову грошову винагороду при призначенні позивачу пенсії за вислугу років та відмовило позивачу в донарахуванні та виплаті пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди за заявою позивача від 12 травня 2021 року, а, отже, позивач має право на проведення перерахунку пенсії з дати виникнення права на перерахунок без обмеження строком, тобто з дати призначення пенсії за вислугу років.

Водночас, позивач просить визнати протиправними дій відповідача щодо відмови у донарахуванні та виплаті позивачу пенсії з 01 червня 2021 року з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної грошової додаткової винагороди в сумі 5 313,60 грн. та зобов`язання відповідача донарахувати та виплачувати позивачу пенсію, починаючи з 01 червня 2021 року з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної грошової додаткової винагороди в сумі 5 313,60 грн.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у донарахуванні та виплаті позивачу пенсії з 01 червня 2021 року з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної грошової додаткової винагороди в сумі 5 313,60 грн., яка ввійшла у дохід за березень 2018 року і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зобов`язання відповідача донарахувати та виплачувати позивачу пенсію, починаючи з 01 червня 2021 року, з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної грошової додаткової винагороди в сумі 5 313,60 грн., яка ввійшла у дохід за березень 2018 року і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд відмовляє в задоволенні вимоги зобов`язати відповідача виплатити позивачу різницю в недоотриманій із 01 червня 2021 року пенсії, оскільки зазначена вимога фактично дублює вимогу зобов`язати відповідача виплачувати позивачу пенсію, починаючи з 01 червня 2021 року, з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної грошової додаткової винагороди в сумі 5 313,60 грн.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у донарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01 червня 2021 року з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної грошової додаткової винагороди в сумі 5 313,60 грн., яка ввійшла у дохід ОСОБА_1 за березень 2018 року і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві донарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, починаючи з 01 червня 2021 року, з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної грошової додаткової винагороди в сумі 5 313,60 грн., яка ввійшла у дохід ОСОБА_1 за березень 2018 року і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Відмовити в іншій частині адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А. Кузьменко