Справа № 640/7253/20
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7253/20 Головуючий у І інстанції - Келеберда В.І.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В.,Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадженняапеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний двір» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним рішення та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний двір`звернулось до суду з даним позовом,в якому просиловизнати протиправними та скасувати рішення № UA 100000/2019/000285/2 та № UA 100000/2019/000286/2 від 02.09.2019 та карток відмови № 100010/2019/00978 та №100010/2019/00979 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митний орган приймаючи оскаржувані рішення діяв протиправно та всупереч вимог чинного законодавства, адже надані декларантом документи мали всі необхідні вихідні дані для визначення митної вартості товару за основним методом, водночас, право витребування додаткових документів у митного органу не є абсолютним та виникає лише у разі наявності достатніх на те підстав.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2021 рокуадміністративний позов задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження заявленої митної вартості за ціною контракту було надано контролюючому органу повний пакет документів, а відповідачем, у свою чергу,не доведено, що такі документи не є достатніми для перевірки митної вартості товару.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанціїта ухвалити нове провідмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт наголошує, що додані позивачем до митної декларації документи не містять всіх відомостей, що підтверджують задекларовані числові значення складових митної вартості товарів, та містять розбіжності. При цьому, надані декларантом документи на підтвердження заявленої митної вартості товару не усували сумнівів щодо дійсного значення вартості задекларованого товару та щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що13.03.2017 між ТОВ «Будівельний Двір» (далі - покупець) та DANYANG RUIBU GLASS FIBRE CO., LTD (далі - постачальник) укладено контракт № 6/2017 (далі - контракт).

Згідно п. 1.1. контракту, постачальник зобов`язується передати товар - Скловолоконна сітка у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених даним контрактом.

Пунктом 1.2 контракту, визначено, що найменування, асортимент, ціна та кількість поставленого товару, зазначається в додатку до даного контракту - специфікації на товар, яка з моменту підписання уповноваженими представниками сторін являється невід`ємною частиною даного контракту.

03.07.2019 між покупцем та постачальником укладено специфікації№ 32 та №33.

У відповідності до специфікації № 32, постачальник зобов`язався передати, а покупець зобов`язався прийняти, на загальну суму 19 443, 50 дол. США, наступний товар: скловолокна сітка жовтого кольору з чорним логотипом «Shtock», розмір квадрата 4x4 мм., у рулонах 2102 шт., ширина рулону 1 м. Вартість товару, відповідно до специфікації, прайс-листа становить 19 443, 50 дол. США (ціна за одиницю (м2) - 0,185 дол. США.

Згідно специфікації № 33, постачальник зобов`язався передати, а покупець зобов`язався прийняти товар на загальну суму 18 830, 00 дол. США: скловолоконна сітка помаранчевого кольору 410 шт. загальною вартістю 3 177, 50 дол.США; сітка світлозеленого кольору з чорним логотипом, у рулонах 300 шт. Торгівельна марка: Foreman, загальною вартістю 2 610, 00 дол. США; сітка жовтого кольору з чорним логотипом «Shtock» у рулонах, кількісю 1 410 шт., загальною вартістю 13 042, 50 дол. США.

Фактична оплата покупцем за товар постачальнику згідно специфікації № 32 на суму 19443,50 дол. США підтверджується платіжним документом (SWIFT) № 1404JBKLJ0.

Оплату, відповідно до специфікації № 33, у розмірі 18 830, 00 дол. США здійснено позивачем на рахунок постачальника 21.08.2019, згідно платіжного доручення (SWIFT) № 1403JBKLJ0.

З метою комплексного обслуговування щодо транспортно-експедиторських послуг з організації перевезення вантажів позивача морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також, перевезення у великотоннажних контейнерах і отримання інших додаткових послуг, необхідних для організації таких перевезень вантажу 21.12.2017 між позивачем та ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТИКС» () (далі - виконавець) було укладено договір № 21127-28 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів.

Пунктом 3.1. договору, визначено, що вартість послуг зазначається в рахунку виконавця.

Згідно пункту 3.2. договору, ціна договору складає сукупність платежів зі сплати належної плати виконавцю та витрат, понесених виконавцем в інтересах замовника в цілях виконання цього договору.

Транспортування декларованого товару здійснювалось за маршрутом: Шанхай, Китай - Одеса, Україна морським судном у контейнерах, що підтверджується коносаментом № SHWS219070330.

У відповідності до довідки виконавця від 29.08.2019 № 2908-1, вартість транспортування вантажу (специфікація № 32) по маршруту Шанхай, Китай - до митного кордону України Одеський МТП складає 20 681, 92 грн Страхування вантажу не здійснювалось.

Довідкою виконавця від 29.08.2019 № 2908-2 підтверджено вартість транспортування вантажу (специфікація № 33) по маршруту Шанхай, Китай до митного кордону України Одеський МТП, у розмірі 20681,92. Страхування вантажу не здійснювалось.

02.09.2019 позивачем подано митному органу електронну митну декларацію № UA 100010/2019/348735, у якій для митного оформлення задекларовані вказані вище товари за специфікацією № 32 та електронну митну декларацію № UA 100010/2019/348736, у якій для митного оформлення задекларовані вказані вище товари за специфікацією № 33.

Заявлена позивачем ціна товару, відповідно до графи 43 Митних декларацій визначена декларантом із застосуванням основного методу - за ціною контракту та становить 20039,20 дол. США та 19652,54 дол. США відповідно.

За наслідками обробки електронних митних декларацій 02.09.1019 № UA100010/2019/348735 та № UA 100010/2019/348736позивачем від відповідача отримано електронне повідомлення із письмовою консультацією та запропоновано надати додаткові документи

Декларантом шляхом надсилання електронного повідомлення направлено лист, яким повідомлено про неможливість надання інших додаткових документів.

Надалі, відповідач зазначив про неможливість визначення ціни товару за декларованими поставками з наступних причин: «Товар поставляється на митну територію України на умовах поставки FOB SHANGHAI. Спостерігається невідповідність умов контракту Міжнародним правилам «ІНКОТЕРМС 2010». Тобто, витрати на навантаження на борт судна не включені в ціну товару.Напис на сертифікаті засвідчує справжність печатки фірми «DANYANG RUIBU GLASS FIBRE CO.,LTD» на комерційному інвойсі № 19BUD-009-010, а не зазначені у цьому інвойсі ціни. Слід зазначити, що до митного оформлення надано інвойс № 19BUD-009, а не 19BUD-009-010, що зазначено в сертифікаті. Надано фото сертифікату торгово-промислової палати Китаю № 193211ВО/001035. Напис на цьому сертифікаті засвідчує справжність печатки фірми «DANYANG RUIBU GLASS FIBRE CO.,LTD» на комерційному інвойсі № 19BUD-009-010, а не зазначені у цьому інвойсі ціни. До митного оформлення надано інвойс № 19BUD-009, а не 19BUD-009-010, що зазначено сертифікаті. На момент митного оформлення, надано лише довідку про вартість перевезення, що не передбачено, як документ, який підтверджує вартість перевезення.Прайс-лист не містить контактну інформацію про продавця (сайти у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою-продавцем, електронну адресу, телефони), умови платежу, термін вставки, термін дії цін на визначений період та інші положення, що стосуються умов продажу товарів.У наданому платіжному дорученні від 21.08.2019 зазначено лише контракт, що не дає можливість ідентифікувати здійснення платежів саме за цією поставкою. Отже, документи, надані декларантом в якості додаткових, прийняті до уваги митним органом, але не прийнято як такі, що підтверджує заявлену митну вартість».

02.09.2019 Київською міською митницею ДФС прийнято рішення№ UA100000/2019/000285/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким, відповідач застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару у митній декларації від 02.09.2019 № UA100010/2019/348735, скоригував до рівня 31950,40 дол. США.

Також, 02.09.2019 Київською міською митницею ДФС було прийнято рішення № UA100000/2019/000286/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким, відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару у митній декларації від 02.09.2019 № UA100010/2019/348736, скоригував до рівня 30433,25 дол. США.

Митна вартість декларованого товару визначена із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, за цінами раніше визначеними органами доходів і зборів митних вартостях: 1,90 USD/кг за митними деклараціями від 13.06.2019 № UA305200/2019/031231, від 06.06.2019 № UA305200/2019/033214.

На підставі прийнятих рішень про коригування митної вартості товару № UA 100000/2019/000285/2 та № UA100000/2019/000286/2, відповідач видав позивачу картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100010/2019/00978,№ 100010/2019/00979.

Не погоджуючись з такими діями та рішеннями митного органу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом та прийняв оскаржувані рішення, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно зі ст. 49 Митного кодексу України (надалі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1, ч. 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний, перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному ст.ст. 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Частина 2 ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

У свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладені у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №826/27732/15.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару слугували висновки відповідача про те, що документи, подані для визначення митної вартості товару відповідно до ст. 53 МКУкраїни, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається з матеріалів справи позивач надав відповідачу для підтвердження заявленої митної вартості товару при здійсненні його митного оформлення наступні документи: Комерційний інвойс (Commercialinvoice) від 03.07.2019 № 19BUD-009 (за поставкою, згідно Специфікації № 32); Комерційний інвойс (Commercialinvoice) від 03.07.2019 № 19BUD-010 (за поставкою, згідно Специфікації № 33); Автотранспортну накладну (Roadconsignmentnote) від 30.08.2019 № 1373/1 (за поставкою, згідно Специфікації № 32); Автотранспортну накладну від 30.08.2019 № 1373/2 (за поставкою, згідно Специфікації № 33); прайс-лист; Коносамент (Billoflading) від 22.07.2019 № SHWS219070330; Сертифікат про походження товару (Certificateoforigin) від 19.07.2019 № 19С3211С8100/00008; довідку про транспортні витрати № 2908-1 (за поставкою, згідно Специфікації № 32) від 29.08.2019; довідку про транспортні витрати № 2908-2 (за поставкою, згідно Специфікації № 33) від 29.08.2019, митну декларацію країни відправлення № 02422779, від 17.07.2019; Сертифікат торгово-промислової палати Китаю від 26.07.2019 № 93211ВО/001035.

Згідно Контракту № 6/2017 від 13.03.2017, сторонами погоджено умови передачі товару, ціни товару, умови поставки і умови оплати товару та інше.

Згідно з п. 3.1. контракту, постачальник зобов`язаний поставити, а покупець прийняти товар на умовах FOB» Шанхай, згідно офіційних правил «ІНКОТЕРМС-2010».

Відповідно до положень п. 3.6. контракту, постачальник зобов`язаний сплатити витрати з завантаження товару в транспортний засіб, уповноваженого покупцем перевізника, а також сплатити витрати, пов`язані із митною вартістю товару від митної очистки товару від мита для експорту.

Пунктом 3.7. контракту, передбачено, що постачальник зобов`язався сплатити витрати, пов`язані із оформленням усіх необхідних товаросупровідних документів у країні постачальника.

Відповідно до п. 4.1. контракту, перед здійсненням поставки сторони погоджують наявність товару у постачальника, а також його готовність здійснити відвантаження товару покупцю.

Для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі (ІНКОТЕРМС-2010) Умови FOB (FreeonBoard «Вільно на борту») означає, що продавець вважається тим, хто виконав своє зобов`язання по поставці з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження, з огляду на що, та беручи до уваги умови контракту, як волевиявлення, погоджене сторонами, суд вважає, що посилання відповідача на не включення позивачем у митну вартість витрат на завантаження товару на борт судна, є необґрунтованими адже відповідно до Правил «ІНКОТЕРМС-2010» та умов контракту між сторонами, вказані витрати покладаються саме на постачальника.

Підставою для сплати позивачем на рахунок постачальника товару за Специфікаціями № 32 та № 33 був Комерційний інвойс № 19BUD-009 та № 19BUD-010 від 03.07.2019, які були надані для митного оформлення товарів у країні відправника, та на них також міститься посилання у митній декларації країни відправлення № 02422779.

Із наданих відповідачу до митного оформлення документів, вбачається, що транспортування декларованого товару за поставками за Специфікаціями № 32 та № 33, до митної території України здійснювалось одночасно, шляхом морського перевезення у контейнерах № TCNU2714086 та № TLLU4867927, а при врегулюванні митних формальностей у країні відправника - Китаї, сертифікатом відповідності Торгово-промислової палати Китаю від 26.07.2019 № 193211В0/001035, посвідчено справжність печатки фірми «DANYANG RUIBU GLASS FIBRE CO.,LTD», на двох комерційних інвойсах: № 19BUD-009 та № 19BUD-010, від 03.07.2019, що у свою чергу, не дає можливості погодитись з доводами відповідача про ненадання при митному оформлені інвойсу № 19BUD-009-010, як зазначено в сертифікаті відповідності Торгово-промислової палати від 26.07.2019 № 193211В0/001035. Тож, митний орган мав можливість пересвідчитися у належності поданих документів, оскільки декларування товарів згідно наведених двох декларацій змінювалось в один день, а саме, 02.09.2019, та для перевірки їх митної вартості були надані тотожні документи, що також вбачається із карток відмови в прийнятті митної декларації.

Як вже зазначалося вище, обов`язки щодо транспортування товару міжнародним сполученням виконувало ТОВ «ХіллдомЛогістікс» на підставі договору про транспортно-експедиційне обслуговування № 21127-28 від 21.12.2017.

Так, відповідно до п. 1 вказаного договору, предметом даного договору є обов`язок ТОВ «ХіллдомЛогістікс» за відповідну плату та за рахунок клієнта надати транспортно-експедиційні послуги з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також перевезення у великовантажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень вантажу.

Згідно з п. 2.1.2. договору обов`язком виконавця є укладання від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, екпедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги.

Нормами абз. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 № 1955-IV, передбачено, що експедитор має право, зокрема, обирати або змінювати вид транспорту та маршрут перевезення, обирати або змінювати порядок перевезення вантажу, а також порядок виконання транспортно-експедиторських послуг, діючи в інтересах клієнта, згідно з відповідним договором транспортного експедирування.

Тож, як правильно зауважив суд першої інстанції, посилання відповідача на відсутність у товаротранспортних документах перевізника, як безпосереднього виконавця, не може трактуватися як факт того, що ТОВ «ХіллдомЛогістікс» не було виконавцем транспортних послуг щодо даної поставки.

Крім того, колегія суддів зауважує, що надана довідка про транспорті витрати, якщо вона не містить помилок та належно оформлена, може бути допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. До того ж, відповідач не надав обґрунтованих пояснень щодо того, яким чином наведені обставини можуть впливати на митну вартість товару, за умови що таку суму витрат на транспортно-експедиторські послуги в цілому не було поставлено під сумнів.

В частині посилань митного органу на неналежне оформлення прайс-листа, суд першої інстанції правильно зазначив, що за своєю суттю, прайс-лист є документом довільної форми, а чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, які оформлюються та видаються саме продавцем товару, а не покупцем.

У свою чергу, обставина наявності чи відсутності у прайс-листі відомостей про інвойс, на переконання колегії суддів, не свідчить про неправильність його оформлення чи заниження позивачем митної вартості товарів у розумінні ст.ст. 54, 55 МК України, якщо подані декларантом документи є достатніми та чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять жодних розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначенні митної вартості, та містять об`єктивні і достовірні дані, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, як підставу для коригування митної вартості товару також невідповідність платіжних документів вимогам п. 2.2 «Порядку оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах», що затверджений Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, які полягають у зазначені в графі «призначення платежу» тільки номеру договору, без прив`язки до інвойсу.

Колегія суддів зауважує, що жодних вимог щодо обов`язковості зазначення у графі «Призначення платежу» реквізитів інвойсу, чинним законодавством не встановлено, в той же час, головним є можливість ідентифікації платіжного документу до конкретного товару, а подане позивачем платіжне доручення свідчить про сплату коштів саме в тій сумі, що передбачена іншими документами по поставці та містить посилання на зовнішньоекономічний контракт.

Таким чином, подані позивачем до митного оформлення товару вищевказані документи, за назвою і змістом відповідали вимогам п.п. 2-3 ч. 2 ст. 53 МК України.

У свою чергу, відповідач ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанціїне надав жодного доказу, який би спростував зміст вказаного вище контракту, укладеного між позивачем та компанією DANYANG RUIBU GLASS FIBRE CO., LTD. Крім того, оплата за товар підтверджується відповідним платіжними дорученнями, що проведені банком міжнародною платіжною системою.

Також, колегія суддів наголошує, що в оскаржуваних рішеннях відповідачем не було наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Як правильно наголосив суд першої інстанції, оцінку для митних цілей митниця повинна ґрунтувати на найближчому еквіваленті дійсної вартості, якщо дійсну вартість імпортованого товару неможливо визначити за ціною такого ж чи подібного товару. Очевидно, що ціна товару, імпортованого за іншими умовами поставки, ніж оцінюваний товар, може вважатися таким найближчим еквівалентом тільки у тому випадку, якщо митниця доведе, що в її розпорядженні немає інформації про ціну товару, поставленого за такими ж умовами поставки, що й оцінюваний товар. Окрім цього, рішення про коригування заявленої митної вартості не містить докладної інформації стосовно джерел, які безпосередньо використовувалися ним при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Крім того, відповідачем не було обґрунтовано неможливість застосування певних другорядних методів і не конкретизовано підстави незастосування цих методів, а лише перелічено їх, хоча й з посиланням на відсутність вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами.

Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що документи, подані до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідають переліку документів, встановлених ч.3 ст. 53 МК України, і підтверджують вартість заявленого до митного оформлення товару.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби- залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк