Справа № 640/18046/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року м. Київ № 640/18046/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Бокатової Я.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомДержавного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки»
доДержавної податкової служби України
про визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарг, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової служби України (надалі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ДПС України № 713/6/99-00-08-05-05 від 05.09.2019 про залишення скарг без розгляду;

- зобов`язати ДПС України відкликати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області № 5 від 25.06.2019 та № 5 від 25.06.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.07.2019 позивач отримав податкові повідомлення-рішення № 5 від 25.06.2019 та № 5 від 25.06.2019; не погоджуючись із вказаними повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до ДПС України із скаргами № 856 від 08.07.2019 та № 853 від 05.07.2019; рішенням № 713/6/99-00-08-05-05 від 05.09.2019 відповідач залишив скарги позивача без розгляду на підставі п.п. 56.3, 56.6, 56.7 ст. 56 ПК України; таке рішення грубо порушує права позивача; застосування п. 56.7 ст. 56 ПК України є безпідставним, оскільки позивач оскаржив спірні податкові повідомлення-рішення у встановлений 10-ти денний термін; крім того, рішення № 713/6/99-00-08-05-05 від 05.09.2019 суперечить раніше прийнятим відповідачем рішенням про продовження строків розгляду скарг; на момент підписання скарг керівником підприємства позивача був т.в.о. Бобир М.В., так як керівник Кішко В.П. знаходився у відпустці; ані в ПК України, ані в Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 № 916, не вказано про обов`язок платника податків надавати копію наказу про призначення керівника, а тим більше т.в.о. керівника; відповідач під час розгляду скарг прийняв рішення про продовження строків розгляду скарги № 853 від 05.07.2019 на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 до 07.09.2019; проте рішення № 713/6/99-00-08-05-05 від 05.09.2019 позивач отримав лише 10.09.2019; таким чином скарга позивача № 853 від 05.07.2019 на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 вважається задоволеною.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу було передано судді Патратій О.В.

23.09.2019 ухвалою суду (суддя Патратій О.В.) було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/18046/19; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

17.10.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що 10.07.2019 відповідачем за вхід. № 28529 отримано скаргу позивача № 853 від 05.07.2019 на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.20219; 16.07.2019 відповідачем за вхід. № 85629428/6 отримано скаргу позивача № 856 від 08.07.2019 на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.20219; рішеннями ДПС України № 35990/6/99-99-11-06-01-2 від 29.07.2019 та № 37066/6/99-99-11-06-01-25 від 02.08.2019 продовжено строк розгляду скарг до 07.09.2019 та 13.09.2019; під час розгляду скарг було з`ясовано, що останні подані за підписом т.в.о. директора Бобир В.М.; за приписами п. 3 розділу ІV Порядку № 916 якщо скарга підписується представником платника податків, до неї долучається оригінал або належним чином засвідчена копія документа, який засвідчує повноваження такого представника; до скарг позивача не було додано ані наказу, ані довіреності, якими б т.в.о. директора Бобир М.В. було уповноважено представляти інтереси підприємства; отже з урахуванням ст. 56 ПК України відповідачем було прийнято рішення № 713/6/99-00-08-05-05 від 05.09.2019 про залишення скарг без розгляду; зазначене рішення було 05.09.2019 направлено позивачу Укрпоштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення; таким чином відповідачем дотримано встановлений ст. 56 ПК України порядок прийняття спірного рішення; позовні вимоги про відкликання податкових повідомлень-рішень є безпідставними, оскільки за приписами ПК України відповідач не наділений повноваженнями на такі дії.

На підставі розпорядження Керівника апарату суду № 377 від 16.03.2021 справу № 640/18046/19 було передано на повторний автоматизований розподіл справ між суддями.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями справу № 640/18046/19 було передано судді Пащенку К.С.

02.04.2021 ухвалою суду суддя Пащенко К.С. прийняв справу до свого провадження та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ГУ ДФС у Хмельницькій області було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 25.06.2019 про встановлення штрафу в розмірі 20% у сумі 205 659,58 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);

- № від 25.06.2019 про встановлення штрафу в розмірі 10% у сумі 23 135,45 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач подав до ДПС України скарги, а саме:

- скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 (вих. № 853 від 05.07.2019), в якій позивач просив податкове повідомлення-рішення скасувати;

- скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 (вих. № 856 від 08.07.2019), в якій позивач просив податкове повідомлення-рішення скасувати (примітка: в скарзі позивача йде помилкове посилання на номер податкового повідомлення-рішення № ).

Рішенням (вих. № 35990/6/99-99-11-06-01-25 від 29.07.2019) ДПС України продовжило строк розгляду скарги (вих. № 853 від 05.07.2019) на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 до 07.09.2019 (включно).

Рішенням (вих. № 37066/6/99-99-11-06-01-25 від 02.08.2019) ДПС України продовжило строк розгляду скарги (вих. № 856 від 08.07.2019) на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 до 13.09.2019 (включно).

05.09.2019 ДПС України прийняла рішення № 713/6/99-00-08-05-05 про залишення скарг ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» без розгляду. Рішення мотивовано тим, що скарги позивача підписані т.в.о. директора ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» Бобир В.М., проте до скарг не додано ані наказу, ані довіреності, якими б т.в.о. директора Бобир М.В. було уповноважено представляти інтереси підприємства.

Не погоджуючись із такими рішенням відповідача, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.

Підпунктом 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) визначено, що податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

За приписами п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

- невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

- завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

- заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Згідно із п. 58.2 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 56.1 ст. 56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно із п.п. 56.2, 56.3 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті (п. 56.16 ст. 56 ПК України).

Таким чином з наведеного вбачається, що строки адміністративного оскарження рішень податкових органів залежать від підстав їх винесення (прийняття). Загальний строк для подання скарги становить 10 робочих днів, що починають свій відлік після дня отримання платником рішення, яке оскаржується.

Процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів встановлено Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, який було затверджено наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 № 916 (надалі - Порядок № 916).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Порядку № 916 скарга подається у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку до контролюючого органу вищого рівня протягом десяти робочих днів, що настають за днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Вимоги до оформлення скарги встановлені Розділом IV Порядку № 916, в п.п. 1-2 якого зазначено, що скарга платника податків подається в письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку та має включати таку інформацію:

- прізвище, ім`я, по батькові, найменування (для юридичних осіб), податкову адресу платника податків, який подає скаргу;

- найменування контролюючого органу;

- реквізити оскаржуваного рішення;

- підстави, за якими оскаржується рішення, обставини справи, які, на думку заявника, встановлені контролюючим органом неправильно чи не встановлені взагалі;

- обґрунтування незгоди платника податків із рішенням контролюючого органу з посиланням на норми законодавства;

- вимоги та клопотання платника податків, який подає скаргу;

- відомості щодо повідомлення контролюючого органу, рішення якого оскаржується, про подання скарги до контролюючого органу вищого рівня;

- відомості про оскарження рішення контролюючого органу до суду;

- адресу, на яку слід надіслати рішення, прийняте за результатами розгляду скарги;

- перелік документів, які додаються до скарги.

Скарги на рішення та на дії контролюючих органів викладаються та подаються окремо.

Платник податків може додавати до скарги розрахунки та докази, які він вважає за необхідне надати. Копії документів, які додаються до скарги, повинні бути належним чином засвідчені.

У скарзі може міститися клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку.

Пунктом 3 Розділу IV Порядку № 916 передбачено, що скарга підписується особисто платником податків, який її подає, або його представником, уповноваженим на підписання скарги. Якщо скарга підписується представником платника податків, до неї долучається оригінал або належним чином завірена копія документа, який засвідчує повноваження такого представника відповідно до законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями № від 25.06.2019 та № від 25.06.2019, позивач подав до ДПС України скарги, а саме:

- скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 (вих. № 853 від 05.07.2019), в якій позивач просив податкове повідомлення-рішення скасувати;

- скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 (вих. № 856 від 08.07.2019), в якій позивач просив податкове повідомлення-рішення скасувати (примітка: в скарзі позивача йде помилкове посилання на номер податкового повідомлення-рішення № ).

Такі скарги були підписані т.в.о. директора ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» Бобир В.М.

Однак до скарг не було додано жодного документу ані на підтвердження того факту, що Бобир В.М. є тимчасово виконуючим обов`язки директора ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки», ані на підтвердження того факту, що Бобир В.М. уповноважений підписувати скарги від імені ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки».

За вказаних обставин суд вважає, що позивачем при поданні скарг на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 (вих. № 853 від 05.07.2019) та на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 (вих. № 856 від 08.07.2019) порушені вимоги п. 3 Розділу IV Порядку № 916.

Пунктом 4 Розділу VIII Порядку № 916 встановлено, що контролюючий орган залишає скаргу без розгляду повністю або частково у разі, якщо скаргу не підписано особою, яка подала скаргу, чи її представником або до скарги не додано належним чином оформлених та завірених документів, які підтверджують повноваження представника на її підписання.

05.09.2019 ДПС України прийняла рішення № 713/6/99-00-08-05-05 про залишення скарг ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» без розгляду. Рішення мотивовано тим, що скарги позивача підписані т.в.о. директора ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» Бобир В.М., проте до скарг не додано ані наказу, ані довіреності, якими б т.в.о. директора Бобир М.В. було уповноважено представляти інтереси підприємства.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що рішення ДПС України № 713/6/99-00-08-05-05 від 05.09.2019 прийнято контролюючим органом у повній відповідності із п. 4 Розділу VIII Порядку № 916, а отже підстави для його скасування у суду відсутні.

Посилання позивача на той факт, що рішення ДПС України № 713/6/99-00-08-05-05 від 05.09.2019 суперечить раніше прийнятим відповідачем рішенням про продовження розгляду скарг, не заслуговують на увагу, враховуючи таке.

Відповідно до п. 56.8 ст. 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Пунктом 56.9 ст. 56 ПК України встановлено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

З наведеною нормою кореспондується і п.п. 2, 3 Розділу VII Порядку № 916, якими передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів, що настають за днем отримання скарги платника податків, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник контролюючого органу (заступник керівника або інша уповноважена посадова особа) може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад двадцятиденний строк, визначений в пункті 2 цього розділу, але не більше шістдесяти календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного в пункті 2 цього розділу.

Рішенням (вих. № 35990/6/99-99-11-06-01-25 від 29.07.2019) ДПС України продовжило строк розгляду скарги (вих. № 853 від 05.07.2019) на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 до 07.09.2019 (включно).

Рішенням (вих. № 37066/6/99-99-11-06-01-25 від 02.08.2019) ДПС України продовжило строк розгляду скарги (вих. № 856 від 08.07.2019) на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 до 13.09.2019 (включно).

Отже вказані рішення прийняті відповідачем в межах повноважень останнього та у відповідності до вимог п. 56.9 ст. 56 ПК України та ніяким чином не суперечать рішенню ДПС України № 713/6/99-00-08-05-05 від 05.09.2019 про залишення скарг позивача без розгляду.

Суд також критично ставиться до твердження позивача про те, що відповідач під час розгляду скарг прийняв рішення про продовження строків розгляду скарги (вих. № 853 від 05.07.2019) на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 до 07.09.2019; проте рішення № 713/6/99-00-08-05-05 від 05.09.2019 позивач отримав лише 10.09.2019; таким чином скарга позивача (вих. № 853 від 05.07.2019) на податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2019 вважається задоволеною.

З матеріалів справи вбачається, що рішення № 713/6/99-00-08-05-05 від 05.09.2019 було 05.09.2019 направлено позивачу Укрпоштою рекомендованим листом (№069) із повідомленням про вручення.

Таким чином, надсилання рішення відбулось в рамках строків, встановлених рішенням ДПС України (вих. № 35990/6/99-99-11-06-01-25 від 29.07.2019).

Суд зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, як зазначає Верховний Суд в постанові від 13.11.2018 по справі №805/528/17-а (адміністративне провадження №К/9901/3571/17, К/9901/3590/17), згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В даному випадку позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що рішення ДПС України № 713/6/99-00-08-05-05 від 05.09.2019 про залишення скарг без розгляду є протиправним та підлягає скасуванню. За вказаних обставин позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання ДПС України відкликати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області № 5 від 25.06.2019 та № 5 від 25.06.2019, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

- сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

- контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу;

- контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

- рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

- рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Таким чином з наведеного вбачається, що відкликанню податкового повідомлення-рішення мають передувати певні правові підстави.

Втім в даному випадку відсутні докази того, що існують встановлені п. 60.1 ст. 60 ПК України правові передумови для відкликання податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Хмельницькій області № 5 від 25.06.2019 та № 5 від 25.06.2019.

За вказаних обставин суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позов не є обґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати не підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, як то відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» до Державної податкової служби України - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя К.С. Пащенко