Справа № 560/10985/21
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10985/21

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

21 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
26 серпня 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправними щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 19.12.1985 по 31.07.1986, з 13.02.1989 по 19.04.1989, з 01.01.1989 по 26.01.1989, станом на день подання заяви до територіального управління Пенсійного фонду України - 30.07.2021 року та відповідно призначення дострокової пенсії за віком як учасника бойових дій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 документально підтверджений період роботи 1976 рік, 1977 рік, 1978 рік, 1979 рік, 1980 рік, 1989 рік - 110 днів в колгоспі ім. Фрунзе та одночасно зарахувати періоди роботи, згідно даних записів трудової книжки НОМЕР_1 від 21.05.1986 року: з 19.12.1985 по 31.07.1986 в Ізяславській 9-й ППЧ; з 13.02.1989 по 19.04.1989 в Южно-Украинское монтажное управление треста Теплоенергомонтаж (мовою оригіналу); з 08.06.2021 по 28.07.2021 Ізяславської районної філії Хмельницького ОЦЗ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу період проходження військової служби в зоні АТО на території Луганської та Донецької областей з 24.07.2015 по 29.10.2016;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком як учасника бойових дій в зоні АТО на території Луганської та Донецької областей подану 30.07.2021 року та відповідно призначити дострокову пенсію;

- зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення з наданням первинних підтверджуючих документів, зокрема, рішення щодо повторно розглянутої заяви ОСОБА_1 від 30.07.2021 року та протоколу призначення та виплати пенсії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 13.02.1989 по 19.04.1989, з 24.07.2015 по 29.10.2016, з 08.06.2021 по 28.07.2021 та 108 днів у період з 1976 року по 1989 рік протиправними.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 13.02.1989 по 19.04.1989, з 08.06.2021 по 28.07.2021 та 108 днів у період з 1976 року по 1989 рік.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби в зоні АТО на території Луганської та Донецької областей з 24.07.2015 по 29.10.2016.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком як учасника бойових дій, враховуючи висновки суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про відсутність підстав для зарахування періоду роботи з 13.02.1989 по 19.04.1989, оскільки згідно трудової книжки позивача не читаються печатки, якими завірені записи про роботу.

Щодо періоду роботи позивач з 1976 року по 1989, апелянт зазначає, що відповідно до «Примірного Статуту колгоспника», затвердженого ОСОБА_2 з`їздом колгоспника 25.03.1988, членами колгоспу можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку. Робота в колгоспі до досягнення 16-річного віку зараховується до стажу лише за умови підтвердження її первинними документами.

Так, на думку апелянта, оскільки позивачу у вересні 1981 року виповнилось 16 років, у відповідача відсутні підстави для зарахування до стажу роботи періодів з 1976 по 1981 років в колгоспі ім. Фрунзе с. Лютарка, Ізяславського району, Хмельницької області.

Крім того, апелянт вказує, що відповідачем з урахуванням наданої позивачем архівної довідки №42 від 03.09.2021, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 19.12.1985 по 31.07.986, та крім того, зараховано період роботи з 01.01.1989 по 26.01.1989.

Враховуючи, що страховий стаж позивача з урахуванням наданих документів, становить 25 років 1 місяць 7 днів, відповідач рішенням №53 від 21.09.2021 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 30.07.2021, а тому зобов`язання суду першої інстанції повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій не відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи вказане, на думку апелянта, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати в частині, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , та учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 20 липня 2016 року.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 29.10.2016 № 311 ОСОБА_1 проходив службу у Збройних силах з 04 листопада 1983 року по 17 листопада 1985 року, надстрокову військову службу проходив з 30 червня 1992 року по 03 травня 2002 року, з 24 липня 2015 року по 29 жовтня 2016 року.

Відповідно до довідки Ізяславського районного військового комісаріату від 25.11.2016 № 103 позивач проходив строкову військову службу з 04 листопада 1983 року по 16 листопада 1985 року, надстрокову військову службу з 30 червня 1992 року по 31 грудня 1998 року, військову службу за призовом під час мобілізації з 24 липня 2015 року по 29 жовтня 2016 року.

Згідно з довідкою від 10.07.2018 № 1920 ОСОБА_1 з 19 липня 2017 року по 25 листопада 2017 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі / районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

30 липня 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 53 від 05 серпня 2021 року позивачу відмовлено в призначенні вказаної пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вказаним рішенням до страхового стажу позивача не зараховано періоди з 19.12.1985 по 31.07.1986 та з 13.02.1989 по 19.04.1989, оскільки не читається печатка організації на записі про звільнення; період в колгоспі з 01.01.1989 по 26.01.1989, оскільки відсутні записи про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів.

При цьому, судом встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції пенсійним органом зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 19.12.1985 по 31.07.1986 та з 01.01.1989 по 26.01.1989, згідно поданих позивачем додаткових довідок.

Однак, позивач, вважаючи відмову відповідача протиправною, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 16 Закону № 1788-ХІІ військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду України визначено Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20і21статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12та13статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Аналогічні за змістом положення щодо права на дострокову пенсію за віком, а також вимога щодо стажу міститься в статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) згідно яких військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Крім того, статтею 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно доч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IVстраховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку, підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, надання особою до Пенсійного органу уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії за віком потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до розрахунку стажу позивача від 22.09.2021 відповідачем зараховано до такого періоди з 19.12.1985 по 31.07.1986 та з 01.01.1989 по 26.01.1989, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в даній частині.

Щодо висновків суду першої інстанції про зарахування до страхового стажу позивача період роботи з 13.02.1989 по 19.04.1989 в "Південно-Українському монтажному управлінні тресту" "Теплоенергомонтаж", колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає про відсутність підстав для зарахування періоду роботи з 13.02.1989 по 19.04.1989 в Південно-українському монтажному управлінні «Теплоенергомонтаж», оскільки згідно трудової книжки позивача не читаються печатки, якими завірені записи про роботу.

При цьому, колегія суддів наголошує, що ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Враховуючи вказане, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про відсутність підстав для зарахування вказаного період до страхового стажу позивача, оскільки такий підтверджується записами трудової книжки.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки, а не на працівника, у зв`язку з чим наявність недоліків у заповненні трудової книжки не може бути підставою для неврахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25.06.2020 у справі № 687/562/17, від 04.09.2018 у справі №423/1881/17.

Щодо зарахування судом першої інстанції до страхового стажу позивача періоду з 08.06.2021 по 28.07.2021, колегія суддів зазначає наступне.

З трудової книжки позивача, судом апеляційної інстанції встановлено, що в період з 21.05.2021 Ізяславською районною філією Хмельницького ОЦЗ розпочато виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 та 28.07.2021 припинено відповідну виплату по безробіттю.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу страхового стажу за період з 08.06.2021 по 28.07.2021 з мотивів того, що відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1 при призначенні пенсії враховується страховий стаж по останній місяць, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, не є такими, що вчиненні на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що мотивувальна частина апеляційної скарги позивача не містить обґрунтувань та доводів в частині висновків суду щодо зарахування до страхового стажу позивача оскаржуваного періоду з 08.06.2021 по 28.07.2021, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч. 1 ст. 308 КАС України, суд не надає оцінку висновкам суду першої інстанції щодо зарахування вказаного періоду до стажу позивача.

Щодо зарахування судом першої інстанції до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби в зоні АТО на території Луганської та Донецької областей з 24.07.2015 по 29.10.2016 та доводів апелянта в цій частині (викладених в оскаржуваному рішенні Головного управління ПФУ у Київській області) про неврахування вказаного періоду, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, колегія суддів зазначає наступне.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Аналогічна правова позиція викладені Верховним Судом у подібних правовідносинах в постанові від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а, від 06.07.2020 у справі № 242/2179/17 та від 31.03.2021 у справі № 242/5696/16-а.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №53 від 21.09.2021 вже призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з 30.07.2021, а тому відсутні підстави для повторного розгляду заяви позивача про призначення дострокової пенсії за віком як учасника бойових дій, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно пп. 5 п. 2.1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про період (періоди) участі у бойових діях (при призначенні пенсії згідно з абзацом шостим пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону.

Абзацами першим, другим пункту 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, передбачено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичній операції в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону № 2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII Про оборону України (далі - Закон № 1932-XII), зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, аналізуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що особа, зокрема, чоловік набуває право на дострокове призначення пенсії за віком при дотриманні сукупності таких вимог:

- досягнення 55 років;

- наявність страхового стажу не менше 25 років;

- належність до однієї з категорій осіб, що перелічені у пункті 4 частини першої статті 115 Закону № 1058.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 18 листопада 2021 року у справі № 219/11170/16-а.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 20 липня 2016 року.

Станом на момент звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії позивачу було 56 років.

З апеляційної скарги вбачається, що відповідачем вже призначено позивачу пенсію за віком, тобто, у позивача наявний страховий стаж 25 років.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення дострокової пенсії за віком як учасника бойових дій, оскільки обставини, встановлені під час розгляду справи не враховані пенсійним органом при призначенні позивачу пенсії за віком.

Разом з тим, визначаючись щодо доводів апелянта про відсутність підстав для зарахування періодів роботи з 1976 по 1989 роки, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, звертаючись з заявою про призначення пенсії 30.07.2021, надав до пенсійного органу наступні документи:

-трудову книжку серії НОМЕР_1 ;

-військовий квиток НОМЕР_5 ;

-диплом НОМЕР_6 від 13.07.1983;

-посвідчення серії НОМЕР_3 від 20.07.2016;

-архівну довідку від 27.07.2021 №01-19/722-Г, №01-19/723-Г, видану комунальною організацією «Міський трудовий архів» Ізяславської міської ради Хмельницької області про кількість відпрацьованих людиноднів та отримувану заробітну плату з 1981 по 1983 роки, з 1987 по 1988 роки у колгоспі ім. Фрунзе с. Лютарка Ізяславського району Хмельницької області;

-довідку №1920 від 10.07.2018, видану військовою частиною НОМЕР_7 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

-витяг з наказу №311 від 29.10.2016.

При цьому, інших документів на підтвердження періодів роботи, позивачем не надано.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вимога про визнання протиправними дій та зобов`язання пенсійного органу зарахувати до стажу позивача періоди роботи з 1976 по 1989 роки в кількості 110 днів, заявлена позивачем в адміністративному позові.

Разом з тим, досліджуючи матеріали справи, колегія суддів зауважує, що пенсійним органом питання щодо зарахування до стажу роботи позивача періоду з 1976 по 1989 роки в кількості 110 днів не розглядалось, а рішення в цій частині не приймалось.

Крім того, архівна довідка комунальної організації «Міський трудовий архів» Ізяславської міської ради Хмельницької області від 11.08.2021 №01-19/770-Г про підтвердження відпрацювання ОСОБА_1 періодів у серпні 1976 року 2 людинодні, у серпні 1977 року 11 людинодні, у липні 1978 року 24 людинодні; у серпні 1978 року 7 людинодні; у липні 1979 року 12 людинодні; серпні 1979 року 12 людинодні; у вересні 1979 року 11 людинодні; у червні 1980 року 4 людинодні; у серпні 1980 року 1 людинодень; у вересні 1980 року 24 людинодні; у січні 1989 року 26 людинодні, видана після звернення позивача з заявою про призначення пенсії та відповідно після прийняття пенсійним органом рішенням про відмову у такому призначення (05.08.2021).

Тобто, оцінка наявності підстав для зарахування до стажу роботи позивача періоду з 1976 по 1989 роки в кількості 110 днів з урахуванням архівної довідки від 11.08.2021 №01-19/770-Г відповідачем не надавалась.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача 108 днів у період роботи з 1976 по 1989 роки підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позову.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції в частині є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині визнання протиправними дій та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача 108 днів у період роботи з 1976 по 1989 роки з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати в частині визнання протиправними дій та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача 108 днів у період роботи з 1976 по 1989 роки.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.