Справа № 320/4675/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4675/19 Головуючий у І інстанції - Лисенко В.І.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» до Київської митниці ДФС, головного державного інспектора Київської митниці ДФС Дашкевич Ірини Миколаївни, старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Вересенка Андрія Івановичапро визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» звернулось до суду з даним позовом,в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019;

- визнати протиправною бездіяльність головного державного інспектора Київської митниці ДФС Дашкевич Ірини Миколаївни, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між товариством з обмеженою відповідальністю ТЕКССОЛ-С та Київською митницею ДФС відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 55 та ч.4 ст. 57 Митного кодексу України перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019;

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Вересенка Андрія Івановича, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений ст. 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,що рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості є протиправним, оскільки митна вартість товарів була визначена законним чином за ціною договору (контракту), а відповідач, у свою чергу, безпідставно та протиправно відмовив позивачу у визначенні митної вартості за першим (основним) методом та визначив митну вартість товару за другорядним (резервним) методом. Наголошує, що до митного контролю були подані всі документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, подані документи не містили розбіжностей, а тому дії митного органу не відповідають положенням Митного кодексу України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження заявленої митної вартості за ціною контракту було надано контролюючому органу повний пакет документів, а відповідачем, у свою чергу,не доведено, що такі документи не є достатніми для перевірки митної вартості товару.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не було враховано наявність розбіжностей у поданих позивачем документах, зокрема, що вони не містили об`єктивних, достовірних відомостей для підтвердження числового значення заявленої митної вартості. Апелянт зазначає, що додатково надані позивачем документи не усунули таких розбіжностей, що стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. Також відповідач стверджує, що причини, які не дозволяли застосувати інші методи визначення митної вартості товару, ніж резервний, відображені у рішенні про коригування митної вартості товару.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що між Mumtaz & Co, компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан, (далі - продавець) та ТОВ «Текссол-С» 18.06.2012 був укладений контракт №PK/20120608/UK (далі - контракт), відповідно до якого продавець, зокрема продає позивачу товари власного виробництва.

16.06.2017 продавець та позивач уклали додаткову угоду №16062017 до контракту, якою, зокрема, продовжили строк дії контракту до 31.12.2019.

19.12.2018продавець та позивач уклали додаток №72 до контракту (далі - додаток), відповідно до п. 1 якого продавець поставив позивачу, а позивач прийняв наступний товар (далі - товар), а саме: тканина пофарбована сатин (100% бавовна), сток, 40х40/138х76, 4/1, завширшки 240 см, в кількості 5 810 кг, 18 890 погонних метрів за ціною 1,33 долар США за 1 (один) погонний метр (далі - товар №1); тканина відбілена страйп-сатин (100% бавовна), сток, 40x40/164x72, 4/1, ширина смужки 2 см, завширшки 300 см, в кількості 4 212 кг, 9 720 погонних метрів за ціною 1,33 долар США за 1 (один) погонний метр, тканина відбілена страйп-сатин (100% бавовна), сток, 40х40/164х72, 4/1, ширина смужки 1 см, завширшки 300 см, в кількості 2 054 кг, 4 740 погонних метрів за ціною 1,33 долар США за 1 (один) погонний метр, та тканина відбілена сатин (100% бавовна), сток, 40x40/138x76, 4/1, завширшки 220 см, в кількості 4 082 кг, 14 574 погонні метри за ціною 1,33 долар США за 1 (один) погонний метр (далі - товар №2); тканина відбілена (100% бавовна), сток, 40x40/110x90, 1/1, завширшки 300 см, в кількості 1 820 кг, 4 920 погонних метрів за ціною 1,33 долар США за 1 (один) погонний метр (далі - товар №3); тканина вибивна сатин (100% бавовна), сток, 40x40/138x76, 4/1, завширшки 220 см, в кількості 2 613 кг, 9 199 погонних метрів за ціною 1,33 долар США за 1 (один) погонний метр (далі - товар №4); тканина вибивна (100% бавовна), сток, 30x30/76x64, 1/1, завширшки 220 см, в кількості 5 897 кг, 22 717 погонних метрів за ціною 0,96 доларів США за 1 (один) погонний метр (далі - товар №5).

Продавець на виконання п. 2 додатку 20.12.2018 виставив позивачу до сплати інвойс №МС/0069/2018 на загальну суму 104 325,51 доларів США.

Позивач 28.01.2019 з метою переміщення товару через митний кордон України подав попередню митну декларацію ІМ40ЕЕ №UA125000/2019/904006.

Позивач 31.01.2019 подав до Київської митниці ДФС тимчасову митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/401618.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 тимчасової митної декларації ІМ40ТН №UA125110/2019/401618 загальна вартість товару складає 104 325,51 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FOB порт Мухаммад Бін Касім, Ісламська Республіка Пакистан.

Позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт) з порту м. Карачі (Мухаммад Бін Касім), Ісламська Республіка Пакистан, до місця ввезення на митну територію України. Розмір фрахту склав 30 599, 02 грн.

Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем тимчасової митної декларації щодо товару 31.01.2019 - 2 926 208, 32 грн (104 325,51 доларів США х 27,755525 + 30 599, 02 грн).

Відповідач 06.02.2019 після надання позивачем у відповідь на його запит додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів завершив митне оформлення тимчасової митної декларації ІМ40ТН №UA125110/2019/401618, визнавши заявлену позивачем митну вартість товарів в розмірі 2 926 208, 32 грн (104 325,51 доларів США х 27,755525 + 30 599, 02 грн).

22.02.2019 позивач подав до Київської митниці ДФС додаткову митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 до вищезазначеної тимчасової митної декларації.

Позивачем до Київської митниці ДФС разом із додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019 подано, зокрема такі документи: пакувальний лист продавця на товар від 20.12.2018 (0271); рахунок-фактура №МС/0069/2018 від 20.12.2018 (0380); коносамент №MEDUPK151504 від 28.12.2018 (0705); автотранспортна накладна №1955 від 30.01.2019 (0730); сертифікат про походження товару №SCCI/СО/298521 від 08.01.2019 (0861); акт Одеської митниці ДФС про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/0403 від 30.01.2019 (1721); документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - довідку ТОВ Таніт Груп №1955 від 30.01.2019 (3007); додаток (4103); додаткова угода №16062017 від 16.06.2017 (4103); контракт (4104); договір (контракт) про перевезення №28.12.2018/2730Д від 28.12.2018 (4301).

Після подання вказаної додаткової митної декларації 22.02.2019 декларант отримав від відповідача електронне повідомлення про надання додаткових документів та інформації про правильність зазначення митної вартості товарів, а саме: 1) прайс-листа виробника товару; 2) за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) виписки з бухгалтерської документації; 4) копії митної декларації країни відправлення; 5) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивачем 01.03.2019 надано додаткові документи разом із супровідним листом №0103/19-03 від 01.03.2019.

04.03.2019 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2.

При цьому, митний орган зазначає, що згідно з ч.10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Декларантом до митної вартості додані витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту, інші витрати (складові митної вартості) пакування, навантаження та страхування до митної вартості не додано. Інформація щодо включення цих витрат до ціни товару в наданих декларантом документах, а саме в довідці про транспортні витрати №1955 від 30.01.2019 та інвойсі, відсутня. Разом із тим, відповідно п. 3 контракту передбачено, що вартість товару включає в себе упаковку, маркування та доставку. Також, згідно з довідкою про транспортні витрати №1955 від 30.01.2019 зазначено вартість фрахту, без будь-якої розбивки вартості кожної з наданих послуг по перевезенню. Митний орган вказує, що декларантом також надано договір на транспортне експедирування №28.12.2018/2730Д від 28.12.2018. При цьому в наданому договорі п.п. 2.2.5 передбачено страхування вантажу. Страховий поліс декларантом до митного оформлення не надано.

Тому відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. З метою підтвердження числових складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, від декларанта було витребувано відповідно до вимог ч.ч.2 та 3 ст. 53, ст. 57 Митного кодексу України додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні. Декларантом надано додаткові документи не в повному обсязі. Отже, подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України.

У зв`язку із вищевикладеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до ч.4 ст. 57 Митного кодексу України. Жодних вимог у порядку ч.6 ст. 55 Митного кодексу України від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій митний органом встановлено, що вищевикладені розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей, що містяться в наданих документах, не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом, натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч.2 ст. 64 Митного кодексу України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу.

Після цього митним органом відповідно до п. 1 ч.11 та ч.12 ст. 264 Митного кодексу України було відмовлено в митному оформленні (випуску) товару за додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019, у зв`язку з прийняттям рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019.

При прийнятті відмови посадовою особою митного органу - старшим державним інспектором Київської митниці ДФС Вересенком Андрієм Івановичем була заповнена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00082 від 05.03.2019, примірник якої невідкладно було вручено (надіслано) декларанту.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч.7 ст. 55 та ч.2 ст. 263 Митного кодексу України, позивач з урахуванням коригувань подав нову додаткову митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/404965 від 19.03.2019 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 271 942,56 грн.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням митного органу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом та прийняв оскаржувані рішення, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписи ч. 1 ст. 52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приписи ч. 1 ст. 53 МК України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Разом з тим документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5 та 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у редакції, чинній на час подання митної декларації, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Згідно ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Положеннями ст. 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Надаючи оцінку висновкам Київської митниці Держмитслужби про неможливість підтвердження митної вартості товару та застосування другорядного методу визначення ціни товару, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, поставка спірного товару позивача відбувалася на умовах FOB порт Мухаммад Бін Касім, Ісламська Республіка Пакистан (відповідно до Incoterms 2000), які передбачають, те, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.

При цьому в ст. А.9 Розділу FOB зазначено, що продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі ст. А.4. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Таким чином вартість пакування та навантаження товару на умовах поставки FOB порт Мухаммад Бін Касім, Ісламська Республіка Пакистан була включена до ціни товару та понесена продавцем, оскільки саме на продавця покладений обов`язок щодо забезпечення пакування товару та його навантаження, а тому зауваження митного органу щодо відсутності даних щодо складових митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, є необґрунтованими та безпідставними.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, позивач не повинен був надати митному органу страхові документи, так як спірний товар постачався на умовах поставки FOB згідно з Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Incoterms 2000), тобто умови поставки FOB не передбачають зобов`язань ані продавця спірного товару, ані позивача укласти договір його страхування.

Апелянт не надав ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції належні та допустимі докази, які вказують на те, що страхування спірного товару здійснювалося.

Колегія судів зазначає, що товар постачався продавцем позивачу на умовах FOB порт Мухаммад Бін Касім, Ісламська Республіка Пакистан, а сама вартість товару в розмірі 104 325,51 доларів США з урахуванням розміру фрахту в 30 599, 02 грн, сплаченого позивачем за перевезення товару в контейнері №DFSU7775950 з порту Мухаммад Бін Касім, Ісламська Республіка Пакистан, до митної території України відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в додатковій митній декларації IM40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.00.2019 в розмірі 2 926 208,32 грн (104 325,51 доларів США х 27,755525 + 30 599,02 грн).

Також як правильно зазначив суд першої інстанції, за основу для коригування митної вартості спірного товару №1 за резервним методом митним органом взято визнану митну вартість товару, оформленого за митною декларацією №UA125110/2018/422340 від 15.11.2018, відповідно до якої митна вартість раніше ввезеного на митну територію України товару склала 5,57 доларів США за 1 кг, як це зазначено в наданій відповідачем роздруківці з його інформаційної бази; для коригування митної вартості спірного товару №2 - визнану митну вартість товару, оформленого за митною декларацією №UA100110/2019/163434 від 13.02.2019, відповідно до якої митна вартість раніше ввезеного на митну територію України товару склала 5,51 доларів США за 1 кг, як це зазначено в наданій відповідачем роздруківці з його інформаційної бази; для коригування митної вартості спірного товару №3 - визнану митну вартість товару, оформленого за митною декларацією №UA408150/2018/23795 від 19.11.2018, відповідно до якої митна вартість раніше ввезеного на митну територію України товару склала 5,94 доларів США за 1 кг, як це зазначено в наданій відповідачем роздруківці з його інформаційної бази; для коригування митної вартості спірного товару №5 - визнану митну вартість товару, оформленого за митною декларацією №UA101090/2018/10912 від 28.12.2018, відповідно до якої митна вартість раніше ввезеного на митну територію України товару склала 5,65 доларів США за 1 кг, як це зазначено в оскаржуваному рішенні, що не узгоджується з вищенаведеним розрахунком відповідача про рівень митної вартості товарів №№1-3 та 5 в 5,49 доларів США за 1 кг, 5,43 доларів США за 1 кг, 5,86 доларів США за 1 кг та 5,58 доларів США за 1 кг.

Відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Проте Київська митниця ДФС у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019 лише зазначила номери та дати митних декларацій, використаних нею як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості спірного товару, при цьому відповідач всупереч вищезазначеним вимогам вказаних правил не навів жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить про протиправний характер оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02.03.2018 у справі №804/2997/17.

Судом першої інстанції встановлено, що товари за митними деклараціями №UA125110/2018/422340 від 15.11.2018, №UA100110/2019/163434 від 13.02.2019 та №UA408150/2018/23795 від 19.11.2018 постачалися на умовах CIF, які передбачають те, що в ціну товару включено його доставка до митної території України, розвантаження в порту призначення та страхування товару за рахунок продавця, у той час, коли спірний товар позивача постачався на умовах FOB порт Мухаммад Бін Касім, Ісламська Республіка Пакистан, які не передбачають включення до ціни товару його доставки до митної території України, розвантаження в порту призначення та страхування товару за рахунок продавця.

Отже, відповідач здійснив коригування митної вартості спірного товару без урахування відмінностей у складових митної вартості товарів, зокрема витрат на доставку товару до митної території України, його розвантаження в порту призначення та страхування за рахунок продавця, а тому рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Як зазначає суд першої інстанції, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості товарів відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на розмір задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за митною вартістю, заявленою позивачем.

Судом першої інстанції встановлено, що листом №0103/19-03 від 01.03.2019 позивач звернувся до Київської митниці ДФС з проханням у випадку неможливості, на думку відповідача, визнання митної вартості товару за першим методом провести в письмовому вигляді консультацію між позивачем та відповідачем перед винесенням рішення про коригування митної вартості товару з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару та надав наявну в нього інформацію для застосування другорядних методів.

Як вже зазначалось вище, відповідно до ч.4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому, згідно з ч.ч.5 та 6 ст. 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Відповідач, отримавши лист позивача №0103/19-03 від 01.03.2019, незважаючи на вимогу позивача про проведення письмової консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару, таку консультацію перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019 не провів,тобто допустив протиправну бездіяльність.

Щодо бездіяльності Київської митниці ДФС, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений ст. 255 МК України, рішення про відмову в митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019 судом враховано, що відповідно до ч.ч.1 і 2 ст. 255 та ст. 256 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених ст.ст. 257 і 335 цього Кодексу, колегія суддів зазначає наступне.

01.03.2019 о 16 год. 38 хв. відповідач отримав лист позивача №0103/19-03 від 01.03.2019, проте всупереч приписам статей 255, 256 МК України прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00082 лише 05.03.2019 о 09 год. 15 хв., тобто з порушенням законодавчо встановленого строку (чотирьох робочих годин із моменту отримання листа позивача №0103/19-03 від 01.03.2019).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений ст. 255 МК України рішення про відмову в митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019.

Отже, рішення суду першої інстанції, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк