Справа № 520/16897/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 р.Справа № 520/16897/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2021, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.11.21 року по справі № 520/16897/21

за позовом ОСОБА_1

до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України треті особи Міністерство юстиції України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати віднесення інформації щодо розміру заробітної плати посадовими особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до інформації з обмеженим доступом протиправною;

- зобов`язати надати інформацію щодо розміру заробітної плати, яку отримали співробітники Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» за рахунок державного бюджету, яка запитувалась 12 липня 2021 року позивачем;

- притягнути юрисконсульта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» - ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави;

- притягнути першого заступника директора Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» - ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави;

- зобов`язати надати інформацію щодо розміру заробітної плати, яку отримали співробітники Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» за рахунок державного бюджету, яка запитувалась 30 березня 2021 року позивачем.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 року по справі адміністративний позов задоволено частково та вирішено адміністративний позов ОСОБА_1 до Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" , третя особа - Міністерство юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. Визнано протиправною відмову у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 09 липня 2021 року, викладену у листах Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" №1743/06-21/21/17 від 20.07.2021 року та №К-47/5 від 26.08.2021 року. Зобов`язано Національний науковий центр "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" повторно розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 09.07.2021 року в порядку, визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації» з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

19.11.2021 року позивач звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить суд: ухвалити додаткове рішення у справі № 520/16897/21 про розподіл судових витрат та стягнути з Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України, Код - понесені мною судові витрати у розмірі 8121 грн. 33 коп.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2021р. клопотання позивача про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса», третя особа - Міністерство юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду у справі 520/16897/21 від 29.11.2021 року не було враховано висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, що є порушенням норм КАС України та підставою для скасування цієї ухвали. Посилається на рішення Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 280/5389/19, №569/17904/17 від 01 жовтня 2018 року, №360/2575/19 від 04 лютого 2021 року, № 640/19302/18 від 13 листопада 2020 року, № 280/5389/19. Також зазначає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду у справі 520/16897/21 від 29.11.2021 року порушує норми Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На підставі вищевикладеного, керуючись постановою Верховного Суду по справі №280/5389/19 від 29 вересня 2020 року, просить суд скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду у справі 520/16897/21 від 29.11.2021 року. Прийняти нову постанову по справі №520/16897/21, якою задовольнити позовні вимоги щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

Від Міністерства юстиції України, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що з урахуванням положень ст. 139 КАС України подання заяви про подання доказів щодо понесених судових витрат обмежений у часі закінченням судових дебатів. Відсутність до закінчення судових дебатів відповідної заяви про надання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів понесених витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, є наслідком залишення відповідної заяви без розгляду. Просить врахувати даний відзив. Також просить розгляд справи здійснити за відсутності представника Міністерства юстиції України.

Від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що у позовній заяві та під час провадження у справі позивач не заявляв вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі. Зокрема зазначив, що суд першої інстанції не правомірно відмовив у задоволенні клопотання позивача про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та повернув заяву без розгляду.

Відповідач та третя особа в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені заздалегідь та належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи клопотання позивача про розподіл судових витрат у справі без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ні в позовній заяві, ні до ухвалення рішення по суті не було зроблено заяви про те, що позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення буде подано до суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та буде подано докази понесення витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про залишення без розгляду клопотання позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу по даній справі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку ст. 252 КАС України.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що якщо судом не вирішено питання про судові витрати суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Згідно із ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 134 КАС України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У ч. 3 ст. 143 КАС України вказано: якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення за умови попередньої заяви про це від учасника судового процесу і лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.

При цьому колегія суддів враховує, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 340/2449/19, від 21.10.2021 у справі № 620/2936/20, додатковій постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 640/13697/19.

Розгляд даної справи відповідно до ухвали суду від 17.09.2021 здійснювався судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Частинами першою-третьою статті 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини восьмої статті 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Отже, протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі учасник справи вправі подавати заяви по суті справи, докази чи інші клопотання, після чого суд переходить до розгляду справи по суті, досліджуючи докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Тобто, вимоги частини третьої статті 143 КАС України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Судова колегія звертає увагу, що в позовній заяві позивач не заявляв клопотання про розподіл судових витрат (витрат на оплату отриманої професійної правничої допомоги) .

При цьому до часу ухвалення Харківським окружним адміністративним судом рішення від 16.11.2021 позивачем не надано до суду доказів, що підтверджують надання правової допомоги, як і не надано заяви, в якій викладено доводи про неможливість звернутись до суду із відповідною вимогою під час перебування справи у провадженні суду до вирішення справи по суті.

При цьому, позивачем 20.10.2021 та 31.10.2021 подавалися заяви про прискорення розгляду справи та про ознайомлення з матеріалами справи.

В тексті позовної заяви по даній справі відсутнє посилання на можливе подання заяви про стягнення таких витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При цьому, до позову позивачем не долучено будь-яких доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що відсутність судових дебатів при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не позбавляє права учасника справи подати в межах строку її розгляду відповідні докази понесених витрат на правничу допомогу чи зробити відповідну заяву про подання таких доказів.

Проте, у встановлений частиною сьомою статті 139 КАС України строк (тобто до ухвалення рішення у даній справі - 16.11.2021) позивач та його представник із заявою про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, не зверталися, документів, які б підтверджували понесені витрати не подавали.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення разом із доказами, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат, подана до суду 19.11. 2021 року, тобто після ухвалення рішення у справі.

Велика Палата Верховного Суду ухвалюючи додаткове рішення щодо розподілу судових витрат за правилами ЦПК України у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, виходячи з положень частини восьмої статті 141 ЦПК України (зміст якої кореспондує положенням частини сьомої статті 139 КАС України) зазначила про те, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Питання щодо звернення із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу розглядалось також і колегією суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17, в якій Суд зробив висновок про те, що заява про відшкодування судових витрат могла б бути предметом вирішення адміністративним судом під час ухвалення рішення у цій справі (так само і додаткового рішення), якби їх заявили в межах розгляду справи, але до того, як суд ухвалить рішення.

Таким чином, зважаючи на ту обставину, що під час розгляду справи стороною позивача не було подано доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, як і під час розгляду справи не подано заяву про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для залишення без розгляду заяви представника позивача про розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про правомірність ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви представника позивача про розподіл судових витрат, суд не надає оцінки доводам позивача по суті питання щодо понесених витрат на правничу допомогу, оскільки вони не впливають на вирішення справи .

Враховуючи вищенаведене, доводи позивача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства є помилковими.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на рішення Верховного Суду, в даному випадку, підлягають застосуванню постанови Верховного Суду зазначені судом вище.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі на рішення Європейського суду з прав людини "Проніна проти України» та " Угорське об`єднання громадських свобод проти Угорщини", то колегія суддів, не заперечуючи висновків зазначеного рішення Європейського суду з прав людини, зауважує, що в даному випадку, з урахуванням наведених вище правових позицій Верховного Суду, порушень судом першої інстанції норм процесуального права не встановлено.

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 по справі № 520/16897/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 21.02.2022 року