Справа № 360/3821/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2022 року справа №360/3821/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №360/3821/21 (головуючий І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати противоправною бездіяльність відповідача щодо врахування при розрахунку вислуги років для призначення пенсії позивачу обчислення вислуги років на пільгових умовах, що складає 14 років 02 місяці 14 днів, здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням загальної вислуги років 37 років 11 місяців 06 днів, та перевести позивача з пенсії за вислугою років на підставі п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ на пенсію за вислугою років на підставі пункту «а» статті 12 цього ж Закону;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області зарахувати до вислуги років для призначення пенсії позивачу період з 21.06.2014 по 30.06.2016, з 03.01.2017 по 30.04.2018, з 01.05.2020 по 31.05.2020 безпосередньої участі в антитерористичній операції та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, та період з 22.11.1996 по 26.07.2011 проходження служби в підрозділах кримінальної міліції у справах неповнолітніх та боротьби з незаконним обігом наркотиків Міністерства внутрішніх справ України на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця, загальною вислугою років для призначення пенсії 37 років 11 місяців 06 днів, призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 16.08.2020 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позову зазначив, що звільнився з органів Національної поліції в Луганській області з 15.08.2020, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 23 роки 08 місяців 22 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 14 років 02 місяці 14 днів, загальний трудовий стаж: 28 років 06 місяців 23 дні.

З 16.08.2020 позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб», як поліцейському - особі, зазначеному у пункті «б» статті 12 цього Закону, по досягненню на день звільнення зі служби 45-річного віку, за наявності страхового стажу більше 25 років, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції.

Пенсія за вислугу років позивачу була призначена та нарахована відповідачем з 16.08.2020 у розмірі 53 % грошового забезпечення відповідно до «б» статті 13 Закону № 2262-ХІІ.

28.06.2021 позивач звернувся з заявою до відповідача про врахування при розрахунку вислуги років для призначення пенсії позивачу обчислення вислуги років на пільгових умовах, що складає 14 років 02 місяці 14 днів, здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням вислуги років 37 років 11 місяців 06 днів, та перевести позивача з пенсії за вислугою років на підставі п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ на пенсію за вислугою років на підставі пункту «а» статті 12 цього ж Закону, з урахуванням вислуги років позивача - 37 років 11 місяців 06 днів.

Відповідач протиправно відмовив позивачу в такому розрахунку вислуги років та переведенні позивача з пенсії за вислугою років на підставі п. "б" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ на пенсію за вислугою років на підставі пункту «а» статті 12 цього ж Закону, з урахуванням вислуги років позивача - 37 років 11 місяців 06 днів.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до його заяви від 28.06.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву позивача від 28.06.2021 про переведення з пенсії за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Загальна тривалість вислуги у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права особи на той чи інший вид пенсії.

Відповідно до подання про призначення пенсії від 31.08.2020 та витягу з наказу про звільнення від 11.08.2020 № 923 о/с вислуга позивача в календарному обчислені складає 23 роки 08 місяців 22 днів, що не є достатньою умовою для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону №2262.

Законодавець у назві статті 17 Закону № 2262-ХІІ використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років «для призначення пенсії». Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Норми Закону №2262-ХІІ свідчать, що законодавець розмежовує такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років». При цьому до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії (як правило впливає на розмір пенсії).

В то й же час для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Тому відповідач дійшов правильного висновку, що наявної у позивача вислуги років не достатньо для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій (арк. спр. 17-20).

З 22.11.1996 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 перебував на службі в Національній поліції України, з яких з 22.11.1996 по 26.07.2011 проходив службу у підрозділах кримінальної поліції та боротьби з наркозлочинністю, з 21.06.2014 по 30.06.2016, з 03.01.2017 по 30.04.2018 позивач безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Луганської області та у період з 01.05.2020 по 31.05.2020 позивач безпосередньо брав участь в операції об`єднаних сил, що у пільговому обчисленні складає 14 років 02 місяці 14 днів, що підтверджується трудовою книжкою позивача, довідкою Головного управління Національної поліції в Луганській області від 10.08.2020 № 2775/111/19-2020, довідкою від 30.07.2020 №А-1289 про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (арк. спр. 22-24, 30-31).

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 11.08.2020 № 923 о/с «По особовому складу» звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 (0070595), начальника 1-го міжрайонного відділ управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Луганській області, за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 15.08.2020, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 23 роки 08 місяців 22 дні, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 14 років 02 місяці 14 днів, загальний трудовий стаж: 28 років 06 місяців 23 дні, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 23 роки, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 26 діб, встановивши відсоток премії за серпень 2020 року 57,40% (арк. спр. 81).

Відповідно до протоколу ГУПФУ в Луганській області за пенсійною справою (НПУ) від 16.08.2020 позивачу призначено пенсію за вислугу років з 16.08.2020, у розмірі 53 % грошового забезпечення (вислуга років 28, з урахуванням страхового стажу, календ. 23,5) (арк. спр. 77).

28.06.2021 позивач звернувся до ГУПФУ в Луганській області з заявою, в якій просив врахувати при розрахунку вислуги років для призначення пенсії обчислення вислуги років на пільгових умовах, що складає 14 років 02 місяці 14 днів, та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням вислуги років 37 роки 11 місяців 06 днів; перевести його з пенсії за вислугою років на підставі п. "б" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ на пенсію за вислугою років на підставі пункту «а» статті 12 цього ж Закону, з урахуванням вислуги років 37 роки 11 місяців 06 днів, та здійснити її перерахування з дня її призначення - з 15.08.2020 (арк. спр. 26-29).

Листом від 06.07.2021 № 2469-2726/Ф-02/8-1200/21 ГУПФУ в Луганській області повідомило позивача, що відповідно до подання про призначення пенсії, наданого Головним управлінням Національної поліції в Луганській області від 31.08.2020 та витягу з наказу (по особовому складу) від 11.08.2020 № 923 о/с, які містяться у пенсійній справі позивача, загальний страховий стаж складає 28 років 06 місяців 23 дні, в т. ч. календарна вислуга років (військова служба) 23 роки 08 місяців 22 дні, трудовий стаж 04 роки 10 місяців 01 день. Враховуючи наведене, пенсію позивачу призначено відповідно до пункту б статті 12 Закону № 2262 та обчислено відповідно пункту б статті 13 цього Закону, а саме у розмірі 53 процентів сум грошового забезпечення за страховий стаж 28 років. Також відповідач роз`яснив позивачу порядок звернення за призначенням/перерахунком пенсії за вислугу років (арк. спр. 32).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що позивач проходив службу, яка передбачена постановою №393, тому має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до положень пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, зокрема, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

За приписами статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок №393).

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Згідно підпункту «в» пункту 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, крім іншого, один місяць служби за півтора місяці: у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Верховний Суд у постановах від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон N2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (постанова від 14.04.2021 у справі №480/4241/18) підтримала правову позицію, викладену у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-XII календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393 та з метою забезпечення єдності та сталості судової практики відступила від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що оскільки позивач проходив службу, яка передбачена Порядком №393, то він має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у наказі Головного управління Національної поліції в Луганській області №923 о/с від 11.08.2020р. визначена вислуга років позивача на день звільнення: у календарному обчисленні: 23 роки 08 місяців 22 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 14 років 02 місяці 14 днів, загальний трудовий стаж: 28 років 06 місяців 23 дні.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Луганській області від 10.08.2020р. №2775/111/19-2020 вислуга років позивача станом на час звільнення складає: у календарному обчисленні - 23 роки 08 місяців 22 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги), за час проходження ним служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України, що підлягають зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах складає 14 років 02 місяців 14 днів, з яких:

-з 22.11.1996 року по 26.07.2011 року проходження служби особами рядового та начальницького складу ОВС у підрозділах кримінальної поліції та боротьби з наркозлочинністю 07 років 04 місяці 02 дні;

-з 21.06.2014 року по 30.06.2016 року (04 роки 00 місяців 18 днів), з 03.01.2017 року по 30.04.2018 року (02 роки07 місяців 24 дні) участь в антитерористичній операції;

-з 01.05.2020 року по 31.05.2020 року (00 років 01 місяць 00 днів) участь в операції об`єднаних сил (а.с. 30).

Отже, позивач на дату звільнення 15.08.2020. мав вислугу в пільговому обчисленні 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у переведенні з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за вислугу років, призначену відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №360/3821/21 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №360/3821/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 21 лютого 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв