Справа № 200/18389/21
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року Справа№200/18389/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2021 року шляхом надіслання поштою позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача-1, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідача-2, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 27 жовтня 2021 року про відмову у призначенні пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_2 , який отримував пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача-1 призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 12 жовтня 2021 року пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , який отримував пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 50% від його пенсії, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЄС 1 категорії, інваліду 2 групи, згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме з розрахунку 4 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність;

- встановити контроль за виконанням рішення суду.

Позов вмотивовано тим, що 23 жовтня 2021 року позивач звернулася до відповідача- 1 із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Відповідач-2, розглянувши зазначену заяву та надані документи, рішенням від 27 жовтня 2021 року відмовив у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Відповідачем-1 у встановлений судом строк відзив на адміністративний позов не наданий, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поданий відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнані в повному обсязі з наступних підстав. Пенсія позивачу була обчислена, як мінімальна пенсія у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка визначається у відсотках від мінімального розміру по інвалідності годувальника, визначеного відповідно до частини 3 статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ, та становила суму меншу, ніж сума пенсії, яку на теперішній час отримує позивач. З огляду на наведене, у зв`язку із недоцільністю було прийнято рішення відмовити в переведенні на пенсію по втраті годувальника.

Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на виконання ухвали суду 11 січня 2022 року надано до суду копію пенсійної справи ОСОБА_2 , копію заяви ОСОБА_1 про переведення на інший вид пенсії, копію рішення від 27 жовтня 2021 року.

22 грудня 2021 року позовна заява була залишена без руху і позивачу наданий строк для усунення її недоліків.

31 грудня 2021 року представником позивача подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

11 січня 2022 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

11 січня 2022 року від відповідачів витребуванні докази.

В період з 07 по 18 лютого 2022 року суддя Циганенко А.І. перебував на лікарняному.

Дослідивши письмові заяви по суті спору та докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 отримує пенсію в сумі 2724,63 гривень.

Чоловік ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

23 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Заява позивача була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 відмовлено в переведенні з одного виду пенсії на інший.

Зазначене рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області обґрунтовано тим, що до заяви необхідно додати відомості про те, що смерть годувальника має причинний зв`язок з роботами по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС. У архівній пенсійній справі відсутній акт перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату годувальника. Обчислення мінімальної пенсії у зв`язку із втратою годувальника менше за розмір пенсії, яку ОСОБА_1 отримує на сьогодні.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Україна є […] правова держава (стаття 1 Конституції України) .

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ) та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-VІ (далі - Закон №1058-VІ).

Згідно зі статтею 36 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності […]. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 37 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону №1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи […].

Відповідно до статті 45 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Відповідно до пункту 2.3 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, яка зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/118462.3 (далі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

[…]

До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону;

11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

Відповідно до пункту 2.8 розділу II Порядку №22-1 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. При […] переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:

1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення;

2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;

3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії […].

Відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень.

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 11 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 23 листопада 2011 року №1210 (далі Порядок №1210), розмір пенсії, призначеної відповідно до цього Порядку, не може бути меншим за розміри, визначені частиною третьою статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Мінімальний розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника для непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, становить: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника.

Як встановлено судом, Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 11 вересня 2009 року у справі №2а-1046-09 орган Пенсійний фонду України було зобов`язано провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 , як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду ІІ групи, згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку 8 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з 01 листопада 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 67 зазначеного закону. Зобов`язано провести перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_2 за шкоду, причинену здоров`ю згідно до ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку 75% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 листопада 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, з урахуванням ч. 3 ст. 67 зазначеного закону.

Згідно з рішенням , прийнятим 01 березня 2019 року управлінням ПФУ у Мар`їнському районі Донецької області, пенсія ОСОБА_2 , як ліквідатора І категорії, інваліда в наслідок ЧАЕС, становила 7974,00 гривень, інших відомостей пенсійна справа не містить.

Як вже зазначалось, рішенням від 27 жовтня 2021 року відповідачем-2 було відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з одного виду пенсії на інший, з посиланням на те, що до заяви необхідно додати відомості про те, що смерть годувальника має причинний зв`язок з роботами по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС. У архівній пенсійній справі відсутній акт перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату годувальника. Обчислення мінімальної пенсії у зв`язку із втратою годувальника менше за розмір пенсії, яку ОСОБА_1 отримує на сьогодні.

Суд не приймає до уваги вказані аргументи, оскільки позивачу, як дружині, яка втратила годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеного до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що більше ніж пенсія, яку на теперішній час отримує позивач (7974,00*50%=3987,00 >2724,63).

Позивач не може нести відповідальність за відсутність в архівній пенсійній справі акту перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату годувальника.

Отже, спірне рішення є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку особи, яка звертається за призначенням пенсії у разі втрати годувальника, доводити причинний зв`язок смерті з Чорнобильською катастрофою, доводити наявність підстав для призначення пенсії померлому годувальнику, у тому числі підтверджувати наявність відповідного стажу роботи, надавати підтверджуючи довідки, тощо.

Право померлого годувальника на отримання пенсії та її розмір вже були встановлені судовим рішенням від 11 вересня 2009 року у справі № 2а-1046-09.

Суд зауважує, що стаття 37 Закону №1058-VІ та пункт 11 Порядку №1210 носять імперативний характер, тобто виражають чітко позначені дії і не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав та обов`язків суб`єктів. Отже, законодавством заборонено призначення пенсії по втраті годувальника нижче 50% розміру пенсії, що виплачувалася годувальнику за життя.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що права позивачки були порушені внаслідок відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, як наслідок, прийняття протиправного рішення про відмову у перерахунку пенсії.

Щодо позовних вимог щодо нарахування пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 4 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.

Обчислення страхового стажу та визначення розміру пенсії є дискреційними повноваженнями відповідного територіального органу ПФУ; суд не є органом, уповноваженим на призначення пенсії, а лише має компетенцію на здійснення судового контролю за відповідністю чинному законодавству оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта владних повноважень (постанови Верховного Суду від 1 жовтня 2019 року у справі № 804/3646/18 та від 21 грудня 2019 року у справі № 663/574/17).

Отже, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України має виключну компетенцію в питаннях призначення/перерахунку пенсії, а на момент розгляду даної справи відповідного розрахунку пенсії відповідачами зроблено не було, права позивача в цій частині не порушені, тому вказані позовні вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України.

Таким чином, суд дійшов висновку що ефективним засобом правого захисту у даній справі буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27 жовтня 2021 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні з одного виду пенсії на інший та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №3583 про переведення з одного виду пенсії на інший від 23 жовтня 2021 року та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимог про встановити контроль за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Приписами статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Позивачем належним чином не обґрунтовано необхідність зобов`язання відповідачів подати звіт про виконання даного рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідачів подати у встановлений судом термін звіт про виконання судового рішення.

Зважаючи на те, що у спірних правовідносинах відповідач-1, як суб`єкт владних повноважень, не використав надані їм дискреційні повноваження для вирішення питання про переведення з одного виду пенсії на інший, про які було зазначено в судовому рішенні, що змусило позивача звернутися до суду із даним позовом, судовий збір, сплачений останнім, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 139, 143, 215, 241-246, 250, 251, 255, 263, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: 76018 Донецька область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27 жовтня 2021 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні з одного виду пенсії на інший.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №3583 про переведення з одного виду пенсії на інший від 23 жовтня 2021 року та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Повний текст рішення складено 21 лютого 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко