Справа № 640/5542/21
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/113
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

01 лютого 2022 року м. Київ№ 640/5542/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови у проведенні обчислення та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.2014 року до 02.08.2014 року пенсії по інвалідності, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити обчислення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії по інвалідності з 01.01.2014 року до 02.08.2014 року у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.03.2021 р. відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 12.10.2021 р. позовну заяву залишено без руху з посиланням на необхідність подання заяви про поновлення строку звернення до суду, оскільки позовна заява подана з порушенням строку, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України.

22.11.2021 р. позивачем подано до суду заяву на виконання вимог ухвали суду від 12.10.2021 року, в якій він просить поновити строк звернення до суду.

Згідно з поданою заявою позивач посилається на перебіг строку позовної давності з 20.01.2021р., після отримання відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Також позивач зазначив, що він не має юридичної освіти, не знає пенсійного законодавства, є особою похилого віку, у зв`язку з чим не міг знати про порушення його прав.

Крім того, позивач посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 26.01.2021 р. у справі №520/111708/2020 щодо відсутності строків виплати пенсії за минулий час.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд зазначає наступне.

Ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд не може погодитися з висновком позивача про те, що про порушення свого права він дізнався після отримання відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.01.2021 р.

При розгляді вказаної справи, з приводу дотримання процесуальних строків звернення з позовом до суду, ідентичними до даних правовідносин виступають правовідносини, які досліджувались у іншій постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19, де предметом спору виступають правовідносини з приводу визнання протиправними дій щодо відмови Пенсійного фонду у проведенні перерахунку та виплати заборгованості з державної пенсії у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 згідно статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд звертає увагу, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

Зокрема, у постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 суд Касаційної інстанції дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії: 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів; 2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

В той же час, суд звертає увагу на те, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач станом на 2014 рік отримував пенсію, а отже, суд приходить до висновку, що позивач щомісячно отримуючи пенсійні виплати з 2014 року, з огляду на оприлюднення нормативно-правових актів, що регулюють спірні питання у сфері пенсійного забезпечення, повинен був бути обізнаний про неналежне виконання обов`язків з боку пенсійного органу, в той час своєчасно не скористався своїм правом на звернення до суду за судовим захистом, а звернувся до суду протягом спливу більше ніж через 6 років від початку заявлених ним до захисту вимог.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Зазначена правова позиція також відображена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі № 520/10332/20.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 зазначила, що аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Отже, позивачем не надано доказів поважності пропуску строку звернення до суду, а ті обставини, які зазначив позивач, судом визнаються неповажними для поновлення йому строку для звернення до адміністративного суду.

Позивачем до позовної заяви додано лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.01.2021 №1245-32819/Р-02/8-2600/21, яким йому відмовлено, зокрема, в перерахунку пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014.

При цьому, позивач вказав, що спірним у даній справі є період щодо ненарахування пенсії у повному розмірі з 01.01.2014 по 02.08.2014.

Суд наголошує, що пенсія є щомісячним платежем, а щодо її отримання, на думку позивача, в меншому розмірі, ніж передбачено законом, та про порушення своїх прав, позивач мав дізнатися, отримуючи таку виплату за відповідний місяць.

Позивач, звернувшись у березні 2021 року до суду через засоби поштового зв`язку з позовними вимогами за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, пропустив строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

За таких суд не знаходить підстав для висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З врахуванням викладеного наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі вищевикладеного, п. 8 ч. 1 ст. 240, ст. 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без розгляду.

2. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.В.Головань