Справа № 120/15824/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 лютого 2022 р. Справа №120/15824/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання Сягайло Анастасії Михайлівни,

представника позивача Ониська Михайла Михайловича,

представників відповідача Пенської Олени Юріївни, Тимошевської Юлії Йосипівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" до Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що на підставі акту документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання товариством з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, №6968/02-32-07-01/34004595, що складений 26 липня 2021 року, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 26 жовтня 2021 року № та №, якими зменшено суми грошового зобов`язання з єдиного податку у розмірі 298551,49 гривень та 439820,28 гривень відповідно.

У акті перевірки йдеться про те, що товариством з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, оскільки за платником податку станом на 01 січня 2020 року обліковувався податковий борг у розмірі 5575,97 гривень, а тому такий платник в силу приписів підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України повинен був перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Представник позивача зауважує, що висновки контролюючого органу про наявність підстав для припинення перебування товариства на спрощеній системі оподаткування є необґрунтованими, оскільки Головним управлінням ДПС у Вінницькій області не враховано особливостей анулювання реєстрації платника єдиного податку, що визначені податковим законодавством.

Так, відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, що визначені підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу, а також якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

В свою чергу, приписами підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку зобов`язанні перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відтак, на думку представника позивача, підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку може бути наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, а не наявність податкового боргу у такого платника станом на 01 січня відповідного року.

Окрім того, сума податкового боргу товариством була погашена 09 січня 2020 року, що підтверджується платіжними дорученнями №3552 від 09 січня 2020 року та №6 від 21 січня 2021 року, що виключає існування податкового боргу у двох послідовних кварталах.

Більше того, на думку представника позивача, податковим органом не було враховано положення абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, відповідно до яких у разі виявлення контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу ІІ цього кодексу.

Отже, на думку представника позивача, для застосування абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у платника податку має існувати не лише податковий борг станом на 01 січня 2020 року, а й частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік має бути меншою 75 відсотків. Саме за сукупністю цих двох складових позивач може втратити статус платника єдиного податку четвертої групи.

Однак, питома вага від реалізації сільськогосподарської продукції товариства у 2020 році складала понад 75%, що підтверджується і актом перевірки контролюючого органу.

За наведених обставин представник позивача вважає, що прийняті відповідачем податкові рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою від 22 листопада 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено до судового розгляду на 16 грудня 2021 року.

09 грудня 2021 року від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. У такій заяві представник позивача, окрім раніше оскаржених податкових рішень, також просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26 жовтня 2021 року №, яким до товариства застосовано штрафну санкцію в розмірі 340 гривень за неподання декларації з податку на прибуток.

Того ж дня на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що платник податків товариство з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" порушило умови перебування на спрощеній системі оподаткування, оскільки в ході проведення документальної планової виїзної перевірки встановлено наявність станом на 01 січня 2020 року податкового боргу в сумі 5575.97 гривень. Даний податковий борг виник у зв`язку із несплатою самостійно задекларованого податкового зобов`язання. Підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу ХІV цього кодексу - сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання. За приписами підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України не можуть бути платником єдиного податку четвертої групи суб`єкти господарювання, які станом на 1 січня базового (звітного) року мають податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Згідно з абзацом 2 пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

На думку представника відповідача, товариством з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" порушено підпункт 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291, абзац 2 пункту 299.11 статті 299, абзац 1 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, у зв`язку із чим у такого платника виникає обов`язок подачі декларацій з податку на прибуток за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року.

Далі представник відповідача зазначає, що за період з 01 серпня 2017 року по 30 квітня 2021 року товариством з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" задекларовано єдиного податку як платником четвертої групи на суму 4018111,43 гривень. Разом з тим, податковим органом під час проведення перевірки встановлено безпідставність перебування позивача на спрощеній системі оподаткування, що свідчить про завищення єдиного податку четвертої групи за чотири квартали 2020 року на загальну суму 738371,77 гривень.

За приписами абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України статус платника єдиного податку втрачається лише на 2020 рік, тобто на період у якому встановлено невідповідність платника перебування на спрощеній системі оподаткування.

За таких обставин, на думку представника відповідача, контролюючий орган під час проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв в спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, а тому оскаржувані рішення є правомірними.

20 грудня 2021 року представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Під час судового засідання, що відбулося 19 січня 2022 року, суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою прийняв до розгляду заяву представника позивача про зміну предмета позову.

Іншою ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні 07 лютого 2022 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити повністю.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

Згідно із відомостями, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" зареєстроване як юридична особа 13 січня 2006 року.

Товариство є платником єдиного податку четвертої групи.

На підставі статті 20 пункту 77.1, пункту 77.2 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України, відповідно до графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2021 рік, наказу на проведення перевірки від 11 червня 2021 року №1801к, направлень №№2516, 2517, 2518 від 29 червня 2021 року головними державними ревізорами-інспекторами Головного управління ДПС у Вінницькій області проведена документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання товариством з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За результатами проведеної перевірки 26 липня 2021 року складено акт №6968/02-32-07-01/34004595, у якому зафіксовано такі порушення, що допущені товариством:

1) пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, пункту 49.1 статті 49, підпункту 134.1.1 пункту 134.1, підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291, абзацу 2 пункту 299.11 статті 299, абзацу 1 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством занижено податок на прибуток за період з 01 серпня 2017 року по 30 квітня 2021 року у загальній сумі 2281119 гривень;

2) пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України, в результаті чого не подано декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2021 року;

3) пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством завищено суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в загальній сумі 693445 гривень, та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) за квітень 2021 року на суму 953859 гривень;

4) пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що свідчить про те, що товариством з обмеженою відповідальністю МП-Альфа на дату виникнення податкових зобов`язань за серпень 2017 року на суму 3209 гривень, за вересень 2017 року на суму 13313 гривень, за жовтень 2017 року на суму 61478 гривень, за листопад 2017 року на суму 38553 гривень, за грудень 2017 року на суму 9265 гривень, за січень 2018 року на суму 30377 гривень, за лютий 2018 року на суму 1222 гривень, за березень 2018 року на суму 2175 гривень, за квітень 2018 року на суму 4338 гривень, за травень 2018 року на суму 8844 гривень, за червень 2018 року на суму 1410 гривень, за липень 2018 року на суму 4577 гривень, за серпень 2018 року на суму 3000 гривень, за вересень 2018 року на суму 44262 гривень, за жовтень 2018 року на суму 4175 гривень, за листопад 2018 року на суму 43649 гривень, за грудень 2018 року на суму 32316 гривень, за січень 2019 року на суму 11311 гривень, за лютий 2019 року на суму 58399 гривень, за квітень 2019 року на суму 806 гривень, за червень 2019 року на суму 1470 гривень, за липень 2019 року на суму 1270 гривень, за серпень 2019 року на суму 12834 гривень, за вересень 2019 року на суму 611 гривень, за жовтень 2019 року на суму 3851 гривень, за листопад 2019 року на суму 19194 гривень, за грудень 2019 року на суму 5585 гривень, за січень 2020 року на суму 21329 гривень, за лютий 2020 року на суму 2528 гривень, за квітень 2020 року на суму 9074 гривень, за травень 2020 року на суму 5098 гривень, за червень 2020 року на суму 14415 гривень, за серпень 2020 року на суму 18209 гривень, за вересень 2020 року на суму 29418 гривень, за жовтень 2020 року на суму 4748 гривень, за листопад 2020 року на суму 23887 гривень, за грудень 2020 року на суму 59695 гривень, за січень 2021 року на суму 4228 гривень, за березень 2021 року на суму 13089 гривень, за квітень 2021 року на суму 8102 гривень не складено податкові накладні в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та не зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений термін;

5) пункту 288.1, пункту 288.4, підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288, пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством занижено суму орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності в загальній сумі 2199,23 гривень, в тому числі занижено орендну плату за землю за листопад 2019 року на суму 1099,84 гривень та за грудень 2019 року на суму 1099,39 гривень;

6) пункту 291.4, підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291, пункту 292-1.1, пункту 292-1.2 статті 292-1, пункту 293.9 статті 293, підпункту 295.9.1, підпункту 295.9.2 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено єдиний податок четвертої групи за період з 01 серпня 2017 року по 30 квітня 2021 року на загальну суму 812309,37 гривень, в тому числі:

- за 1 квартал 2020 року в сумі 73838,09 гривень;

- за 2 квартал 2020 року в сумі 73838,09 гривень;

- за 3 квартал 2020 року в сумі 369190,08 гривень;

- за 4 квартал 2020 року в сумі 221505,51 гривень;

- за 1 квартал 2021 року в сумі 73937,60 гривень.

З огляду на виявлені порушення відповідачем прийнято такі податкові повідомлення-рішення: податкове повідомлення-рішення № від 26 жовтня 2021 року, яким товариству зменшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок на суму 298551,49 гривень; податкове повідомлення-рішення № від 26 жовтня 2021 року, яким зменшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок на суму 439820,28 гривень; та податкове повідомлення-рішення № від 26 жовтня 2021 року, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 340 гривень.

Як свідчить зміст акту перевірки №6968/02-32-07-01/34004595 від 26 липня 2021 року, такі податкові рішення прийняті у зв`язку із недотриманням позивачем вимог підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291, абзацу 2 пункту 299.11 статті 299, абзацу 1 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку податковим рішенням, що оскаржуються, суд зважає на таке.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України (надалі ПК України).

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності регламентована положеннями глави 1 розділу ХІV ПК України.

Відповідно до пунктів 291.2, 291.3 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з підпунктом 291.4.4 пункту 291.4 статті 291 ПК України сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, віднесено до четвертої групи суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності

Підпунктом 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України визначено, що не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи, зокрема, суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.

Згідно з абзацом 2 пункту 299.11 статі 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Аналіз наведених вище норм свідчить про безпідставність посилань відповідача на недотримання позивачем підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України, оскільки наявність у позивача, який вже є платником єдиного податку четвертої групи, податкового боргу не несе для нього наслідком перейти на загальну систему оподаткування, оскільки положення пункту 291.5-1 статті 291 ПК України встановлюють умови, за яких суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи.

Водночас, суд зауважує, що наявність податкового боргу станом на 1 січня базового (звітного) року є лише однією з умов, яка виключає саме набуття цього статусу платника податку четвертої групи.

При цьому, судом установлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" є платником єдиного податку четвертої групи, а тому застосування вимог підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1статті 291 ПК України як самостійної підстави для донарахування товариству податків і зборів є безпідставним.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку, що наявність у позивача податкового боргу станом на 01 січня 2020 року не свідчить про виникнення у нього обов`язку перейти із спрощеної системи оподаткування до сплати податків за загальною системою оподаткування, оскільки норми підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України встановлюють умови, за якими суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи, а умовою, яка виключає набуття цього статусу, серед інших, є наявність податкового боргу станом на 1 січня базового (звітного) року, і ця умова не стосуються суб`єкта господарювання, який вже є платником єдиного податку четвертої групи.

Водночас, слід враховувати й те, що підставою для донарахування товариству грошових зобов`язань з єдиного податку слугувало встановлення невідповідності позивача як платника єдиного податку четвертої групи вимогам пункту 291.5-1.3 статті 291, а тому відповідно до абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України товариству донараховано відповідні грошові зобов`язання.

Разом із тим, відповідно до абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Відтак, вказаною нормою передбачено право контролюючого органу під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи нарахувати податки та збори, від сплати яких такий платник податків звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II ПК України, якщо останній одночасно не відповідає як вимогам підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України, так і вимогам пункту 291.5-1 статті 291 ПК України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №560/323/20.

Таким чином, абзац 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України є бланкетною нормою, адже відсилає до інших положень ПК України, зокрема до підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України та пункту 291.5-1 статті 291 ПК України.

При цьому, підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України передбачено, що до платників єдиного податку четвертої групи належать сільськогосподарські товаровиробники, зокрема й юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно з пунктом 291.5-1 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи:

291.5-1.1. суб`єкти господарювання, у яких понад 50 відсотків доходу, отриманого від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, становить дохід від реалізації декоративних рослин (за винятком зрізаних квітів, вирощених на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, та продуктів їх переробки), диких тварин і птахів, хутряних виробів і хутра (крім хутрової сировини);

291.5-1.2. суб`єкти господарювання, що провадять діяльність з виробництва підакцизних товарів, крім виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, вин виноградних, вин плодово-ягідних та/або напоїв медових, вироблених та розлитих у споживчу тару малими виробництвами виноробної продукції з виноматеріалів виключно власного виробництва (не придбаних), отриманих шляхом переробки плодів, ягід, винограду, меду власного виробництва, а також крім електричної енергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками та/або з відновлюваних джерел енергії (за умови, що дохід від реалізації такої енергії не перевищує 25 відсотків доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) такого суб`єкта господарювання);

291.5-1.3. суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Відтак, для нарахування контролюючим органом податків та зборів платнику податку на виконання абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України необхідна наявність двох обов`язкових умов: 1) частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік такого платника має бути меншою 75 відсотків (стосується сільськогосподарських товаровиробників із статусом юридичної особи); 2) такий платник станом на 1 січня базового (звітного) року повинен мати податковий борг.

Проте, в ході судового розгляду встановлено, що за позивачем станом на 1 січня 2020 року дійсно обліковувався податковий борг, однак інша обов`язкова передумова для донарахування податків та зборів, від сплати яких товариство звільнялося як платник єдиного податку четвертої групи, - частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік такого платника становила менше 75 відсотків відсутня.

Так, частка сільськогосподарського товаровиробництва позивача за попередній податковий (звітний) рік (тобто за 2020 рік) перевищувала 75 відсотків, що і не заперечується відповідачем та підтверджується актом документальної планової виїзної перевірки №6968/02-32-07-01/34004595 від 26 липня 2021 року.

За наведених вище обставин суд доходить висновку, що прийняті Головним управлінням ДПС у Вінницькій області податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності прийнятих податкових рішень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 11075,58 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №5568 від 09 листопада 2021 року, а 08 грудня 2021 року у зв`язку із зміною предмета позову доплатив судовий збір в розмірі 5,10 гривень, про що свідчить квитанція №88748.

Відтак, на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 11080,68 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 243, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, № та №, що прийняті Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 26 жовтня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 11080 (одинадцять тисяч вісімдесят) гривень 68 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" (місцезнаходження: 22300, Вінницька обл., смт. Літин, вул. Сосонське шосе, буд. 4; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 34004595)

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7; код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44069150)

Рішення суду в повному обсязі складено 14.02.2022

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович