Справа № 640/26270/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянспак» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

27.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянспак» звернулося до суду з позовом до Київської митниці Державної митної служби, в якому просило суд визнати протиправними і скасувати:

- рішення Київської митниці Державної митної служби про коригування митної вартості від 08.09.2020 №UA100040/2020/000004/1;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100040/2020/00083 від 08.09.2020.

Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю прийнятого митним органом рішення, оскільки наданий до оформлення пакет документів не містив ознак підробки та не створював жодних перешкод для підтвердження числового значення митної вартості, що заявлялося позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що відповідачем не було проведено повного та всебічного дослідження поданих декларантом документів, а натомість здійснено коригування заявленої ним митної вартості товарів з формальних підстав, що не відповідають сутності та змісту правовідносин.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування судом обставин справи.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, викладеним у письмовому відзиві, що містяться в матеріалах справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.07.2020 між Paken Dis Ticaret Anonim Sirketi, Турція та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянспак» укладено контракт №10062020, у відповідності до якого продавець продає, а покупець купує товар відповідної специфікації в кількості, по якості та на умовах, викладених нижче (далі - контракт).

З метою здійснення митного контролю за контрактом позивачем подано митному органу митну декларацію №UA100040/2020/185971, разом із якою подано наступні документи: прайс-лист FSL00601 від 22.07.2020, рахунок-фактура (інвойс) ALN990319+S990303+990320&S990 від 22.07.2020, коносамент №0001 від 22.08.2020, сертифікат походження товару форми А від 23.08.2020 №АА3160145, книжка МДП RX.83090007 від 26.08.2020, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA100040/2020/201859 від 01.09.2020, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару №060720/11396443 від 18.07.2020, №180820/1160581 від 18.08.2020, №190820/1161234 від 19.08.2020, №35 від 09.07.2020, №6 від 06.07.2020, №755 від 09.07.2020, документ, що підтверджує вартість страхування №1126006/99/000021 від 22.07.2020, прейскурант (прайс-лист) б/н від 10.06.2020, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 10.06.2020, рахунок ціни (калькуляція) б/н від 10.06.2020, зовнішньоекономічний договір (контракт) №10062020 від 10.06.2020, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів іншими держав, інші некласифіковані документи - лист від виробника 123222 від 22.07.2020, копія митної декларації країни відправлення №4549257 від 22.07.2020.

За наслідком дослідження вказаних документів митним органом сформовано повідомлення від 08.09.2020 про необхідність надання декларантом додаткових документів, за наслідком розгляду якого позивачем надано: копію виписок з бухгалтерської документації, податкові накладні, видаткові накладні, оплата за товар, страховий поліс 1126006/99/000021 від 22.07.2020, висновок про вартісні характеристики товару №-934 від 02.09.2020, біржова інформація, копію митної декларації країни відправлення №4549257 від 22.07.2020, прайс-лист б/н від 10.06.2020, калькуляція б/н від 10.06.2020.

08.09.2020 Київською міською митницею Державної митної служби прийнято рішення про коригування митної вартості №UA100040/2020/000004/ та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100040/2020/00083 від 08.09.2020.

У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вказано про наступні підстави його прийняття: «п. 5.1 контракту від 10.06.2020 №10062020 та інвойсу від 22.07.2020 ALN990319+S990303+990320&S990 умови поставки товару визначені СІР - Київ. Відповідно до положень Інкотермс-2010, міжнародний торговий термін (умова) СІР «Фрахт/перевезення та страхування оплачені до (... назва місця призначення)» означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики і будь-які додаткові витрати після доставки таким чином товару. Однак, за умовами СІР на продавця також покладається обов`язок по забезпеченню страхування від ризиків втрати й ушкодження товару під час перевезення на користь покупця. Отже, продавець укладає договір страхування й оплачує страхові внески. Покупець повинен брати до уваги, що відповідно до умов терміна СІР від продавця потрібно забезпечення страхування з мінімальним покриттям. Страхування за такої умови поставки повинне покривати, як мінімум, передбачену контрактом (договором) ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинне бути здійснено у валюті контракту. Окрім того, страховий поліс має супроводжувати товар та передаватись декларанту.

Декларантом надано страховий поліс від 22.07.2020 №1126006/99/000021, де вартість страхування становить 973,654 євро, що у свою чергу, менше загальноприйнятої ставки 10 %.

Враховуючи, що до митного оформлення не надано договору страхування, у митного органу відсутня можливість здійснити перевірку достовірності заявлених даних.

Також, згідно п. 4.1 Контакту: «ціна товару визначається на кожну окрему партію товару і фіксується у відповідних угодах (замовленнях). Відомості щодо такого замовлення містяться в інвойсі № ALN/990319+S990303+990320&S990 від 22.07.2020. Разом з цим, до митного оформлення даної угоди (замовлення) не надано.

Також згідно даних, наведених в прайс-листі, ціни на товар дійсні протягом 10 днів з дати виставлення прайс-листа, а прайс-лист датований 10.07.2020, таким чином, станом на 22.07.2020, ціни зазначені у прайс-листі від 10.06.2020 є неактуальними.

Враховуючи, що відповідно до п. 1.1 та п. 1.3 Контракту до митного оформлення не надано Специфікації та Проформи - Інвойс по даній поставці, у митного органу відсутня можливість здійснити перевірку актуальності цін наведених у вищезазначеному прас-листі. Окрім того, даний прас-лист має суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції, яка повинна бути адресована необмеженій кількості можливих потенційних покупців. Тому даний прайс-лист не може розглядатись у якості підтвердження заявленої митної вартості та являє собою форму комерційної пропозиції даному покупцю.

У копіях платіжних доручень в іноземній валюті від 06.07.2020 № 060720/1139643, 18.08.2020 № 180820/1160581, від 19.08.2020 № 190820/1161234 у графі «призначення платежу» зазначений номер контракту та дата (№ 10062020 від 10.06.2020), згідно з яким відбулась оплата за товар. Разом з тим, відсутнє посилання на інвойс (проформу-інвойс). У зв`язку з чим, неможливо перевірити за якими поставками товарів здійснені перерахування коштів. Окрім того, перерахування коштів здійснено у три етапи, разом з тим умовами інвойсу передбачено оплата розмір 30 % та 70%. Жодна із перерахованих сум коштів, переведених на рахунок продавця не відповідає розміру частки 30 % чи 70 % вартості інвойсу. Дані невідповідності не дають змогу впевнитись що оплата була здійснена саме по даній поставці товару.

Також до митного оформлення надано експортну декларацію №4549257 та переклад до даної декларації. В той же час, відомості, які зазначені в оригіналі експортної декларації та в перекладі до неї є відмінними, зокрема відмінними є дати укладання, реєстрації експортної декларації. Також переклад експортної декларації №4549257 не завірений в установленому порядку, який передбачений наказом Міністерства фінансів України №631 від 30.05.2012. Таким чином, неможливо співставити відомості щодо імпортера, експортера, ваги та вартості товару. Також, згідно відомостей, зазначених в пакувальному листі №FSL00601, експортній декларації №4549257, пакування, товару здійснено 22.07.2020, в той же час згідно даних зазначених в коносаменті № 0001, відправлення товару здійснено 22.08.2020.

Відповідно до частини 5 статті 55 Кодексу проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. Враховуючи неможливість застосування попередніх методів митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях за митною декларацією від 14.07.2020 №UA500020/2020/219605 із розрахунку 1,4653 євро /кг., за митною декларацією від 07.09.2020 №UA100060/2020/33062 із розрахунку 1,7149 євро за кг, за митною декларацією від 05.08.2020 №UA807170/2020/39169 із розрахунку 1,9896 євро за кг.».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1 ст. 52 МК України).

Згідно частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положеннями частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Водночас, частиною 4 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).

У пунктах 3.16, 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI, визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до підпункту 4.5.10 пункту 4.5 розділу 4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини 4, частинами 5-6 статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Положеннями частин 2-8 статті 57 МК України передбачено наступне.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 4, 5, 10 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті..

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення неповного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору (за першим методом).

Щодо висновків митного органу в частині не надання договору страхування, надання позивачем страхового полісу від 22.07.2020 № 1126006/99/000021, де вартість страхування становить 973,654 євро, що у свою чергу менше загальноприйнятої ставки 10%, колегія суддів враховує таке.

Згідно з Інкотермс 2010 термін CPT (Carriage Paid To (…named placе of destination) Фрахт/перевезення оплачені до ( … назва місця призначення) означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами CPT на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватись під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, виключаючи змішані перевезення. Отже, за правилами поставки на умовах СРТ, витрати на доставку товару покладаються на продавця товару, в даному випадку на Компанію Paken Dis Ticaret Anonim Sirketi, Турція.

Статтею А.3. Інкотермс 2010 термін CPT (Carriage Paid To (…named placе of destination) - «Договори перевезення та страхування» встановлено наступне.:

а) Договір перевезення.

Продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до названого порту призначення звичайним судноплавним маршрутом морським (або, у відповідному випадку, внутрішнім водним) судном такого типу, що звичайно використовується для перевезення товарів з характеристиками, аналогічними визначеним у договорі купівлі-продажу.

б) Договір страхування. Продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж у відповідності з договором купівлі-продажу, на умовах надання права покупцю або іншій особі, що володіє страховим інтересом відносно товару, заявляти вимоги безпосередньо до страховика, а також надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття.

Договір страхування має бути укладений із страховиками або страховою компанією, що користуються доброю репутацією, та, за відсутності прямої домовленості сторін про інше, на умовах мінімального страхового покриття відповідно до Умов страхування вантажів (Institute Cargo Clauses) Інституту Лондонських Страховиків (Institute of London Underwriters) або будь-якого подібного зводу правил. Тривалість періоду страхового покриття обумовлюється статтями Б.4 і Б.5. За вимогою покупця і за його рахунок, продавець зобов`язується, де це можливо, забезпечити страхування від військових ризиків, ризиків, пов`язаних із страйками, повстаннями та іншими громадськими хвилюваннями. Мінімальне страхування повинне покривати ціну договору купівлі-продажу плюс 10 відсотків (тобто 110%) і бути обумовленим у валюті договору купівлі-продажу.

Отже мінімальне страхування на умовах СРТ повинне покривати ціну договору купівлі-продажу плюс 10 відсотків (тобто 110%) і бути обумовленим у валюті договору купівлі-продажу.

Як встановлено судом першої інстанції, у гр. 33 спірного рішення підставою неможливості здійснити перевірку достовірності заявлених даних вказано те, що у страховому полісі від 22.07.2020 №1126006/99/000021 зазначено вартість страхування у розмірі 973,654 євро, що у свою чергу, менше загальноприйнятої ставки 10 %. При цьому позивачем не наданий договір страхування.

Однак суд першої інстанції правильно відзначив, що договір страхування укладався безпосередньо його контрагентом Компанією Paken Dis Ticaret Anonim Sirketi, Турція за умовами поставки

Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, що підтверджують митну вартість товарів є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо страхування було здійснено.

Так, оскільки позивачем не сплачувались страхові платежі, посилання митного органу на те, що вартість страхування впливає на правильність визначення митної вартості є необґрунтованим та безпідставним, оскільки у даному випадку страхові платежі та їх процентна ставка, за якою вони сплачувались постачальником товару, враховуючи умови зовнішньоекономічного контракту, не впливають на визначення позивачем митної вартості.

В той же час, згідно із пунктом 4.1 Контракту ціна товару визначається на кожну окрему партію товару і фіксується у відповідних угодах (замовленнях).

Згідно із пунктом 4.4 Контракту загальна сума контракту визначається як сума всіх інвойсів по даному контракту. Валютою платежу є долар та євро.

Відповідно до змісту спірного рішення, відомості щодо замовлення про яке йдеться мова у пункті 4.1 Контракту, містяться в інвойсі №ALN/990319+S990303+990320&S990 від 22.07.2020.

Викладене вказує на те, що ціна товару відображена в інвойсі.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Відповідні документи були подані ТОВ «Альянспак» при митному оформленні, а не надання останнім замовлень не вказує про заниження ним митної вартості, адже така вартість підтверджується, зокрема, контрактом та інвойсом.

Що ж стосується посилання в оскаржуваному рішенні на прайс-лист, його суб`єктивну спрямованість, відсутність профформи-інвойса, специфікації та не можливість встановити актуальні ціни станом на час здійснення поставки колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведене не може бути самостійною підставою для коригування митної вартості мотивуючи це наступним.

По-перше, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару не є документами, що підтверджують митну вартість товару.

По-друге, профформа-інвойс - це попередній рахунок, виставлений за оплату товару постачальником, в свою чергу Рахунок-інвойс - є рахунком, який безпосередньо підлягає сплаті після узгодження умов за профформою-інвойсом.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що не надання позивачем профформи-інвойса не вказує про наявність підстав для коригування митної вартості. Разом з тим, пунктом 3 частини 2 статті 54 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). В даному випадку ТОВ «Альянспак» надано до митного оформлення інвойс.

По-третє, специфікація - це документ, який містить в собі, зокрема, відомості про кількість, якість товару, однак не визначає ціну таких товарів. З урахуванням наведеного, суд вважає необґрунтованим висновок відповідача, що відсутність вказаного документу впливає на визначення митної вартості товарів.

Насамкінець, суб`єктивна спрямованість прайс-листа не є самостійною підставою для коригування митної вартості, як і сплив строку його дії, що також правильно було визначено судом першої інстанції.

Досліджуючи обставини справи в контексті посилань відповідача на неможливість встановити, що оплата за товар відповідно до поданих платіжних доручень була здійснена саме по відповідній поставці товару, суд першої інстанції правильно встановив, що у копіях платіжних доручень в іноземній валюті від 06.07.2020 №060720/1139643, від 18.08.2020 № 180820/1160581, від 19.08.2020 № 190820/1161234 у графі «призначення платежу» зазначений номер контракту та дата (№ 10062020 від 10.06.2020), згідно з яким відбулась оплата за товар.

Вказані платіжні доручення не містять посилання на інвойс (проформу-інвойс), тобто на рахунок, який оплачується зазначеними платіжними дорученнями.

Втім відповідно до пункту 2.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Зважаючи на те, що чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання в платіжному документі на інвойс чи проформу-інвойс, відтак відсутність у платіжних документах посилання на інвойс чи проформу-інвойс, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18.

Також судом першої інстанції обґрунтовано критично оцінені посилання відповідача на те, що перерахування коштів у три етапи замість оплати за умовами інвойсу - 30 % та 70% свідчить про невідповідність заявленої позивачем митної вартості, зважаючи на відсутність розбіжностей у перерахованих сумах та їх відповідність сумі, зазначеній у інвойсі.

Колегія суддів відзначає, що умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №420/1709/19.

Колегія суддів також погоджується з наданою судом першої інстанції правовою оцінкою посиланням відповідача про те, що відсутність перекладу експертної декларації, відмінність даних в частині дати укладення/реєстрації експертної декларації, а також відмінність відомостей у пакувальному листі №FSL00601, експортній декларації №4549257 та в коносаменті №0001 не свідчать про невідповідність заявленої позивачем митної вартості.

Підсумовуючи наведене у сукупності, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено наявності у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару, а саме заявлення позивачем неповних та/або недостовірних відомостей про його митну вартість та відсутність у документах, поданих до митного оформлення, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена, або підлягає сплаті за товари.

Висновки митного органу про наявність розбіжностей у числових складові митної вартості, що її сформували, спростовується матеріалами справи.

Проте, надані позивачем під час митного оформлення документи містять достатню для розуміння митним органу інформації про товар, умови поставки, ціну товару, які у сукупності містять відомості, які не дають підстав для обґрунтованого сумніву щодо числових значень митної вартості/складових митної вартості, необхідних для їх застосування за першим методом.

Наявні відомості та документи, не дають підстав для сумніву щодо повноти та обґрунтованості числових значень митної вартості товару, не дають підстав для висновку про наявність в них таких розбіжностей, що впливають на достовірність наданих відомостей та заявленої митної вартості (з урахуванням її складових).

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.

Додатково колегія суддів акцентує увагу на відсутності законних підстав посилатися на докази та обставини, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Окрім цього колегія суддів звертає увагу, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів, відповідач повинен був навести конкретну інформацію та критерії, за якими він порівнював відповідних товар з тим, який був імпортований позивачем (період постачання, країну відправлення, умови поставки тощо).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 809/4367/15.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Повне судове рішення складено 21.02.2022 року.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСПАК» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів:О.В. Карпушова
Л.В. Губська
О.В. Епель