Справа № 640/3431/22
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

31 січня 2022 року м. Київ № 640/3431/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І., ознайомившись з заявою про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титаново-магнієвий комбінат» (69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 18, )

до Державної інспекції енергетичного нагляду України (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 11/8, )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титаново-магнієвий комбінат» з позовом до Державної інспекції енергетичного нагляду України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної інспекції енергетичного нагляду України щодо непроведення перевірки схеми електроживлення струмоприймачів, під час експлуатації яких повинні виконуватись вимоги програми безпечного відключення електроживлення та невидачі акту відповідності схеми електроживлення струмоприймачів, щодо яких застосовується програма безпечного відключення електроживлення;

- зобов`язати Державну інспекцію енергетичного нагляду України відповідно до Порядку забезпечення постачання електричної енергії захищеним споживачам, затвердженого Постановою КМУ №1209 від 27.12.2018р. "Деякі питання постачання електричної енергії захищеним споживачам та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України", провести перевірку схеми електроживлення струмоприймачів, під час експлуатації яких повинні виконуватись вимоги програми безпечного відключення також скласти та надати акт відповідності схеми електроживлення яких застосовується програма безпечного відключення електроживлення.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ДЕРЖАВНІЙ ІНСПЕКЦІЇ ЕНЕРГЕТИЧНОГО НАГЛЯДУ УКРАЇНИ ( , 04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 11/8), ДЕРЖАВНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ ЗОВНІШНЬОЕКОНОМІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (, 04080, місто Київ, ВУЛИЦЯ КИРИЛІВСЬКА, будинок 85), ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ 'ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО»(, 69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ СТАЛЕВАРІВ, будинок 14), будь-яким іншим третім особам, незалежно від форми власності та підпорядкування вчиняти будь-які дії щодо обмеження, відключення електропостачання (розподілу електричної енергії) ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ"ЗАПОРІЗЬКИЙ ТИТАНО-МАГНІЄВИЙ КОМБІНАТ"( , 69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18) до вирішення справи по суті.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» є єдиним в Україні та Європі металургійним підприємством з виробництва титану губчастого, яке віднесено до підприємств України першого класу підвищено небезпеки, занесено до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки під кодом .01.1 та внесене до Державного реєстру потенційно небезпечних об`єктів з присвоєнням йому реєстраційного номера: ПНО-01.23.2004.0001820, та вкрай важливо, що у виробництві продукції підприємства задіяний рідкий хлор, а на його території знаходиться один з найбільших в Україні складів рідкого хлору. Безперервна, а також замкнута по хлору і магнію технологія виробництва титанової губки, не передбачає повної зупинки технологічного процесу, оскільки, після зупинки технологічного процесу, в різного виду технологічних ємностях буде знаходитися більше тисячі тон сильнодіючих отруйних речовин, утилізація яких в умовах зупиненого виробництва практично неможлива. Виробничої діяльності може мати тяжкі наслідки і є аварійним. При цьому буде зупинена система газоочистки, почнеться лавиноподібний витік сильнодіючих отруйних речовин з переділів з утворенням хлорної хвилі і зараженням місцевості глибиною до 20 км. Окрім цього, висновки про наслідки надзвичайного характеру внаслідок відключення від електропостачання ТОВ "ЗТМК" зроблені в Проектному рішенні "Обоснование зкологической брони ООО «ЗТМК» №49448 от 25.04.18.

Таким чином, зупинення ТОВ «ЗТМК» не у порядку передбаченому для захищених споживачів буде мати катастрофічні наслідки.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частинами першою, другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Таким чином, у кожному конкретному випадку суд, виходячи з наданих доказів, зобов`язаний встановити, чи є хоча б одна з обставин для вжиття заходів забезпечення позову, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У даному випадку судом не встановлено обставин, з якими наведені вище норми Кодексу адміністративного судочинства України пов`язують можливість забезпечення позову.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, до заяви не додано будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може ускладнити виконання рішення суду чи призвести до необхідності докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, «з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову» (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Тобто, застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов`язком, яке він реалізує залежно від обставин справи.

Крім того, суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших заінтересованих осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, та не допустити негативних наслідків.

Суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову спрямована на вирішення спору, що виник між сторонами, до прийняття судом відповідного рішення по суті.

Стосовно посилання позивача на наявність очевидних ознак бездіяльності Державної інспекції енергетичного нагляду України, суд зазначає, що ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності можуть бути виявлені судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У даному випадку, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушень його прав, свобод та інтересів до ухвалення рішення у справі, або ж унеможливить чи утруднить виконання рішення у майбутньому, а тому підстави для задоволення заяви про забезпечення позову - відсутні.

Керуючись статтями 150 - 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титаново-магнієвий комбінат» про забезпечення позову у справі №640/3431/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 293-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська