Справа № 640/22608/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

31 січня 2022 року м. Київ № 640/22608/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючої судді Клочкової Н.В., суддів Пащенко К.С., Скочок Т.О., при секретарі судового засідання Олійник К.С., за результатами відкритого судового засідання розглянувши заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України

про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду,

за участю представника відповідача, позивач не прибув

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Кабінету Міністрів України (надалі - відповідач), адреса: 01008, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 12/2, в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд:

- стягнути з Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від « 26» липня 2017 року у справі № 826/12583/16 з « 26» липня 2017 року по « 07» серпня 2020 року включно в розмірі 885 670,57 грн.

Підставою позову стало протиправна бездіяльність суб`єкту владних повноважень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю, стягнуто з Кабінету Міністрів України (01008, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 12/2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду місті Києва від 26 липня 2017 року у справі № 826/12583/16 з 26 липня 2017 року по 07 серпня 2020 року включно в розмірі 885 670,57 грн. (вісімсот вісімдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят гривень 57 коп), постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року, апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України - задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року змінено, в мотивувальній частині з урахуванням висновків даної постанови та викладено абзац 2 резолютивної частини в такій редакції: «Стягнути з Кабінету Міністрів України (01008, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 12/2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду місті Києва від 26 липня 2017 року у справі № 826/12583/16 з 27 липня 2017 року по 07 серпня 2020 року включно в розмірі 884 966,63 грн, (вісімсот вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят шість грн 63 коп.).», в іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року - залишити без змін.

13 травня 2021 року Окружним адміністративним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 640/22608/20 яким стягнуто з Кабінету Міністрів України (01008, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 12/2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду місті Києва від 26 липня 2017 року у справі № 826/12583/16 з 27 липня 2017 року по 07 серпня 2020 року включно в розмірі 884 966,63 грн. (вісімсот вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят шість грн 63 коп.).

Надалі, на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження, в якій заявник просить суд замінити сторону Боржника - Кабінет Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) на Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України (, 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) в частині стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середнього заробітку за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду місті Києва від 26 липня 2017 року у справі №826/12583/16 з 27 липня 2017 року по 07 серпня 2020 року включно в розмірі 884966,63 грн. (вісімсот вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят шість грн 63 коп.).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у адміністративній справі № 640/22608/20 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду до судового розгляду у судове засідання по суті.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив те, що листом Державної казначейської служби України від 04 листопада 2021 року № 5-11-11/22717 виконавчий лист виданий Окружним адміністративним судом було повернуто без виконання у зв`язку з необхідністю заміни боржника у справі № 640/22608/20 на господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України (), оскільки господарсько-фінансові функції Кабінету Міністрів України (боржник та відповідач) покладено на господарсько-фінансовий Департамент його Секретаріату згідно із Законом України «Про Кабінет Міністрів України».

Обґрунтовуючи позицію щодо наявності підстав для заміни сторони виконавчого провадження позивач зазначив, що частиною 1 статті 47 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що Секретаріат Кабінету Міністрів України здійснює організаційне, експертно-аналітичне, правове, інформаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України, а Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» для обслуговування та організаційного, інформаційно-аналітичного та матеріально-технічного забезпечення діяльності Боржника (Відповідача) передбачено бюджетні призначення за програмою КПКВ 0411010 у розмірі 871 467,9 тис. грн. (додаток 3 до Закону), розпорядником яких визначено Господарсько-фінансовий Департамент Секретаріату Боржника (Відповідача), який і перебуває на розрахунково-касовому обслуговуванні в Казначействі, про що зазначено в листі Казначейства.

З урахуванням викладеного, за твердженнями позивача, саме за вказаною бюджетною програмою (код програмної класифікації видатків 0411010) фінансується виплата заробітної плати працівникам боржника (відповідача), яка за своєю природою є тотожною заборгованості (середній заробіток), яка підлягає стягненню за рішенням суду.

На підставі викладеного, позивач просив суд замінити сторону боржника - Кабінет Міністрів України (01008, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 12/2) на Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України (, 01008, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 12/2) в частині стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середнього заробітку за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду місті Києва від 26 липня 2017 року у справі № 826/12583/16 з 27 липня 2017 року по 07 серпня 2020 року включно в розмірі 884 966,63 грн (вісімсот вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят шість грн 63 коп.).

В судове засідання 31 січня 2022 року з`явився представник відповідача, який заперечував щодо задоволення поданої позивачем заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Позивача у вказане судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

З урахуванням частини 2 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України суд прийшов до висновку про можливість розгляду подання про заміну сторони у виконавчому провадженні за відсутністю позивача.

Розглянувши подану заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Кабінет Міністрів України є колегіальним органом, його господарсько-фінансові функції покладено на Господарсько-фінансовий Департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України згідно із Законом України «Про Кабінет Міністрів України», на що вказано в роз`ясненнях Міністерства юстиції України, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Секретаріат Кабінету Міністрів України здійснює організаційне, експертно-аналітичне, правове, інформаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України.

Також, беручи до уваги аргументи заяви, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об`єднань за пошуковим запитом «00019442» відображається інформація про те, що за вказаним кодом зареєстрована юридична особа «Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України», який є державною організацією.

Основним видом діяльності зазначеної юридичної особи визначено «Державне управління загального характеру».

Тобто, з викладеного можна прийти до висновку, що Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України є самостійною юридичною особою, який самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями та не може нести відповідальність, у тому числі фінансового характеру за наслідками правовідносин між іншими особами та суб`єктами владних повноважень.

Варто наголосити, що відповідно до положень статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є вищим колегіальним органом у системі органів виконавчої влади, який діє на підставі повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, зі змісту зазначених вище положень чинного законодавства вбачається, що Уряд є суб`єктом владних повноважень, без створення юридичної особи.

Водночас, Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України є державною організацією, фінансування якої здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до Положення, затвердженого постановою Уряду від 12 серпня 2009 року № 850 організаційну, експертно-аналітичну, правову, інформаційну роботу та матеріально- технічне забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України, урядових комітетів, Прем`єр- міністра України, Першого віце-прем`єр-міністра України, віце-прем`єр-міністрів України, Міністра Кабінету Міністрів України та міністра, який не очолює міністерство здійснює Секретаріат Кабінету Міністрів України.

У той же час, суд зауважує, що господарсько-фінансовий департамент Секретаріату здійснює серед іншого: матеріально-технічне та господарсько-побутове забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України та Секретаріату.

Відповідно до коду бюджетної програми « 0410000», передбаченої Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» фінансування Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України здійснюється за напрямками: обслуговування та організаційне, інформаційно-аналітичне та матеріально-технічне забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України; фінансова підтримка газети «Урядовий кур`єр». інформаційно-аналітичне та організаційне забезпечення оперативного реагування органів виконавчої влади; забезпечення розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами Національним бюро; забезпечення функціонування офісу із залучення та підтримки інвестицій, заходи з підтримки розвитку лідерства в Україні; організаційне, матеріально-технічне, інформаційне та інше забезпечення діяльності Національної ради України з питань розвитку науки і технологій.

Проте, з огляду на існування положень Порядку № 845 щодо бюджетного призначення для Секретаріату Кабінету Міністрів України, коштів, визначених для здійснення стягнення на виконання рішень суду Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» не передбачено, що свідчить про необґрунтованість посилань органу казначейської служби на те, що господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України повинен виконувати рішення щодо виплати коштів Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон України «Про виконавче провадження») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 Бюджетного кодекс України від 08 липня 2010 року № 2456-VI (надалі - Бюджетний кодекс України) бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

Згідно частин 1, 2, 10, 12 статті 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Зміни розмірів, мети та обмеження в часі бюджетних призначень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, здійснюються лише за наявності у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет) відповідного положення.

Усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім того, пунктом 1 статті 48 Бюджетного кодекс України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Відповідно до частини 1 статті 22 Бюджетного кодекс України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Таким чином, виходячи з викладеного вище можна прийти до висновку, що Кабінет Міністрів України не є розпорядником бюджетних коштів, в розумінні норм бюджетного законодавства.

Водночас, з урахуванням встановленого, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 передбачено, що Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів (пункт 1). Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 9).

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 встановлено, що казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

В свою чергу, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (надалі - Порядок № 845).

Як визначено пунктом 6 Порядку № 845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

- оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Пунктом 8 Положення № 845 встановлено, що органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер, здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів, повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 845 визначено, що безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Пунктом 3 зазначеного Порядку № 845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Таким чином, виходячи з викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що в такому випадку, рішення про стягнення коштів на підставі рішення суду може бути прийнято виключно органом Казначейства. При цьому, оскільки Держказначейство не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані учасником, зокрема стороною виконавчого провадження, і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», однак є особою, яка відповідно до Порядку № 845 вживає заходи щодо виконання виконавчого документу та забезпечує стягнення коштів на підставі рішення суду шляхом безспірного списання коштів в тому числі з місцевого бюджету.

Водночас, як вже було встановлено судом вище, листом Державної казначейської служби України від 04 листопада 2021 року № 5-11-11/22717 позивачу було повідомлено про те, що виконавчий лист було повернуто без виконання у зв`язку із тим, що боржник немає відкритих рахунків в органах Казначейства, та зазначено, що в Казначействі відкриті рахунки Господарсько-фінансовому департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України ().

З приводу вказаного, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

В свою чергу, статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» врегульовано особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу.

Так, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.

У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу.

Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до підпункту 3 пункту 9 Порядку № 845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

При цьому, суд зауважує, що повертаючи виконавчий лист, уповноваженим органом не було враховано нормативних вимог Порядку № 845, під час прийняття рішення про повернення виконавчого листа та вчинення дій щодо повернення виконавчого документа стягувачу без з`ясування всіх обставин та вчинення дій, які мають передувати поверненню виконавчого листа стягувачу.

Так, приписами абзаців 1, 2, 4 пункту 28 Порядку № 845 чітко встановлено, що орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі, крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку.

У повідомленні зазначаються строк подання боржником або бюджетною установою, що здійснює централізоване обслуговування боржника, інформації, пов`язаної з виконанням рішення про стягнення коштів, який не може перевищувати п`яти робочих днів з дати надходження повідомлення, та відомості про не проведення органом Казначейства платежів за платіжними дорученнями боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника.

Абзацом 1 пункту 29 Порядку № 845 передбачено, що у разі неможливості визначення кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводиться безспірне списання коштів, орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа надсилає до боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді.

За положеннями пункту 35 Порядку № 845 безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган Держказначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов`язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган Держказначейства може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 4 Порядку № 845 органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів, а також підпунктів 4, 5, 7 Порядку № 845, відповідно до яких під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право, зокрема вимагати від боржників вжиття ними заходів до виконання виконавчих документів; застосовувати заходи впливу до боржників відповідно до Бюджетного кодексу України; вживати інших заходів до виконання виконавчих документів. Таким чином, орган казначейства повинен вживати всіх заходів по виконанню рішення суду, встановлених Порядком № 845.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази, що свідчили б про вжиття органом казначейства комплексу заходів, передбачених Порядком № 845, спрямованих на виконання рішення суду про стягнення витрат з Кабінету Міністрів України.

В той же час, матеріали справи містять докази на підтвердження обставин того, що органом казначейської служби одразу було повернуто поданий позивачем виконавчий лист.

Оскільки, виходячи з аналізу наявного в матеріалах справи листа, Кабінет Міністрів України в органах Казначействах не обслуговується, відкриті рахунки боржника в органах Казначейства відсутні, що не дає можливості належним чином виконати вимоги поданого позивачем виконавчого листа, то, виходячи із вимог Порядку № 845 такий орган Казначейства зобов`язаний надіслати боржнику вимогу із зобов`язанням здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань, а також направити запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді.

Крім того, суд вважає, що орган Казначейства у вказаному вище листі не навів обґрунтованих причин не виконання рішення суду щодо списання коштів з боржника, зокрема, органом Казначейства не було здійснено дії щодо належного виконання рішення суду, зокрема, останній не відправляв відповідних запитів боржнику, не з`ясував чи вживалися боржником заходи направленні на виконання рішення суду, чи є наявні перешкоди або підстави для звернення до суду, який видав виконавчий лист з клопотаннями щодо відстрочення виконання рішення суду на час необхідний для усунення вказаних причин, та/або для заміни способу чи порядку виконання рішення суду.

Суду не було надано належних та допустимих доказів того, що зазначені дії були вчинені у встановленому Порядку органом казначейства.

В свою чергу, суд вважає за необхідне звернути увагу, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» затверджено на виконання бюджетних програми:

- КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» (далі - КПКВК 3504030) - 150,00 млн гривень;

- КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» (далі - КПКВК 3504040) - 100,00 млн гривень.

Отже, оскільки як вже було вказано судом вище, згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, то в даному випадку, орган казначейства, як центральний орган виконавчої влади, відповідно до частини першої та другої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у випадку відсутності у відповідного державного органу відповідних призначень повинен був виконати поданий позивачем виконавчий лист шляхом виконання його за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3504040, найменування згідно з відомчою і програмною класифікаціями видатків та кредитування державного бюджету «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік».

При цьому, статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України визначено чітко підстави та можливості заміни сторони виконавчого провадження.

Так, прямо передбачено, що згідно статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Водночас, суд зауважує, що у даній справі боржник - Кабінет Міністрів України не вибув як сторона виконавчого провадження, і основне Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України не став правонаступником Кабінету Міністрів України ні за обсягом повноважень, ні на підставі відповідних нормативних та розпорядчих документів.

Відтак, у суду відсутні правові підстави стверджувати, що господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України є правонаступником Кабінету Міністрів України, що, в свою чергу унеможливлює заміну Кабінету Міністрів України на господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України як сторону виконавчого провадження (боржника).

Отже, беручи до уваги викладене вище у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правонаступництва, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241, 243, 248, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.В. Клочкова

Судді К.С. Пащенко

Т.О. Скочок

Повний текст ухвали виготовлено 02.02.2022.