Справа № 613/95/21
Суддя: Уварова Ю. В.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №-613/95/21 Провадження №-2-а/613/1/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Уварової Ю.В.,

за участю секретаря Барейкіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Богодухові адміністративну справу № 613/95/21, провадження №2-а/613/1/21 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Колєснік І.А. до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу 2 роти 4 батальону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Донцова Євгена Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу 2 роти 4 батальону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Донцова Євгена Сергійовича, в якому просив суд скасувати постанову серії ДП18 № 564491 від 17.01.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час розгляду справи та винесення цієї постанови відповідач не мав належних та допустимих доказів для установлення факту керування ним транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України.

Всупереч вимогам КУпАП з такими доказами позивач не був ознайомлений, до матеріалів справи та постанови вони не були приєднані та в ній не зазначені.

Отже, оскаржувана постанова є протиправною, оскільки відповідач не мав належних фактичних та юридичних підстав для її ухвалення за наслідками розгляду даної справи.

Крім того, постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено і позивач не мав часу та можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.

Вважає винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав порушує права особи, яка притягається до відповідальності, що прямо визнано Конституційним Судом України у рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення не був складений.

Так, у ст. 258 КУпАП зазначено, що у разі вчинення адмінправопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Але водночас ця стаття містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адмінправопорушення не складається. Зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Якщо адміністративне правопорушення не було зафіксоване в автоматичному режимі, працівник поліції не має права виносити постанову без складання відповідного протоколу.

Працівник патрульної поліції не має права притягати водія до адмінвідповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може грунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Стаття 62 Конституції України передбачає, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення та посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. А якщо працівник поліції відмовився надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує.

Отже, нескладання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не дало позивачеві можливості висловити свою незгоду з адміністративним правопорушенням, оскільки ніде, окрім протоколу свою позицію позивач зафіксувати не зміг би. Жодних пояснень відповідачем у позивача не відбиралось, в постанові ніяким чином пояснення ОСОБА_1 або незгода з адміністративним правопорушенням не відображені.

З огляду на викладене, вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням встановленої законом процедури, поза межами наданих законом повноважень, за відсутності належних і допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Колєснік І.А. позов підтримав, просив скасувати постанову.

Заперечував проти врахування судом відзиву на позов, оскільки відзив підписано особою, яка не уповноважена на підписання документів від імені Управління патрульної поліції. Так, згідно з положеннями ст.55 КАС України, самопредставництво юридичної особи означає представництво її керівником, членом виконавчого органу, який уповноважений діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, тощо, або представником адвокатом. З урахуванням наведеного не можуть бути взяті до уваги і докази, приєднані до відзиву.

Звернув увагу, що по такій категорії справ обов`язок доказування покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, однак жодних доказів дати ввезення автомобіля на територію України, керуванням ним відповідачем не надано. А надані суду докази не були покладені в основу оскаржуваної постанови.

Представник відповідача Управління патрульної поліціївХарківській області в судове засіданні не зявився, просив розглядати справу за його відсутності, врахувавши поданий відзив.

У відзиві зазначає, що 17.01.2021 р. о 17 год. 15 год. в м. Харкові по вулиці Залютинській 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAIMLER CHRYSLER CRUISER, номерний знак НОМЕР_1 , всупереч встановлених Митним кодексом України обмежень, а саме: порушено строк перебування транспортного засобу в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року, передано право керування особі, яка не ввозила транспортний засіб на територію України.

Згідно з відомостями, внесеними до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», транспортний засіб DAIMLER CHRYSLER CRUISER, н. з. НОМЕР_1 , було ввезено на територію України 27.12.2019 року іншою особою (GAVRILIN PAVEL), після чого керування транспортним засобом було передано позивачу. В свою чергу ОСОБА_1 не поміщував вищевказаний автомобіль у митний режим тимчасового ввезення.

Вказане свідчить про порушення позивачем ст. 380 Митного кодексу України, ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 121 КУпАП.

Вищезазначене порушення було виявлено інспектором взводу 2 роти 4 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП Донцовим Євгеном Сергійовичем, яким попередньо було здійснено перевірку транспортного засобу за допомогою бази даних інформаційно - пошукової системи Національної поліції «Армор»).

Внаслідок цього було винесено постанову серії ДНІ8 № 564491, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Зазначає, що транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектованими чи переданими у володіння, користування або розпорядження штим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Статтею 380 Митного кодексу України, визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України.

Відповідно до ч. 1 тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Диспозицією частини 8 статті 121 КУпАП встановлена відповідальність водія у разі керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: 1) порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; 2) транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; 3) транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Щодо твердження позивача з приводу того, що до оскаржуваної постанови не додано протокол, який би фіксував факт заперечень ОСОБА_1 проти правопорушення та адміністративного стягнення, то воно спростовується змістом ст. 255 КУпАП, яка містить вичерпний перелік осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Серед цього переліку відсутня частина 8 статті 121 КУпАП, що об`єктивно вказує на помилковість тверджень позивача щодо обов`язковості складання працівниками патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 8 статті 121 КУпАП.

Аргумент позивача стосовно того, що інспектор патрульної поліції Донцов Є.С. не мав доказів для встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом DAIMLER CHRYSLER CRUISER, номерний знак НОМЕР_1 , спростовується відеозаписом з боді камери ZM 0206, 2310, запис про який міститься в графі 7 оскаржуваної постанови, яку позивач скріпив своїм підписом, а отже, доводи з цього приводу є хибними та необґрунтованими.

Щодо представництва. До матеріалів справи додано копію наказу № 2 о/с від 04.01.2021, який виданий за підписом т. в. о. начальника Департаменту патрульної поліції. Відповідно до вищевказаного наказу ОСОБА_2 прийнято на роботу до Управління патрульної поліції в Харківській області інспектором І категорії відділу правового забезпечення.Таким чином, інспектор І категорії відділу правового забезпечення УПП в Харківській області ДПП Рвачов О.О., має право представляти інтереси працівників ДПП ( УПП в Харківській області) в судах всіх інстанцій.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 24.03.2021 за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості другого відповідача (співвідповідача) інспектора взводу 2 роти 4 батальону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Донцова Євгена Сергійовича.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАСУ, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши диск в відеозаписами, суд доходить такого.

Постановою інспектора взводу 2 роти 4 батальону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Донцова Євгена Сергійовича від 17.01.2021 серії ДП18 № 564491 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про дорожній рух» цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Як встановлено частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Частинами 3-5 статті 31 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

За приписами ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Статтею 481 Митного кодексу України встановлено відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення або строку тимчасового вивезення товарів чи втрату транспортних засобів.

Частина 8 статті 121 КУпАП передбачає, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз наведених норм у їх сукупності, в контексті заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України «Про дорожній рух», свідчить, що порушення вказаної заборони посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 8, 11, 29, 30 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; виявляє транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб та не зареєстровані в Україні у встановлені законодавством строки; вживає заходів для виявлення неправомірного керування транспортними засобами, щодо яких порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортні засоби використовуються для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортні засоби передано у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили їх на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, а також заходів для виявлення неправомірного розкомплектування таких транспортних засобів; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 1 ст. 222 КУпАП, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, і накладення адміністративних стягнень.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати, зокрема, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Разом з тим, за приписами ч. 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відтак, розгляд справи про таке адміністративне правопорушення здійснюється без складення протоколу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З наданої відповідачем довідки /а.с.39/ вбачається, що згідно з відомостей Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» автомобіль DAIMLER CHRYSLER CRUISER, номерний знак НОМЕР_1 , був ввезений на територію України 27.12.2019, через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка», тимчасове ввезення до 1 року, громадянином « ОСОБА_4 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, як вбачається з наданих відповідачем та досліджених судом відеозаписів та фотографії, вбачається, що вказаний транспортний засіб 17.01.2021 експлуатувався саме позивачем ОСОБА_1 , зокрема на відео файлах зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, яким керував саме ОСОБА_1 , реєстраційний номер транспортного засобу.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 121 КУпАП, оскаржувана постанова винесена відповідачем у відповідності до вимог процедури, встановленої законом.

Щодо посилання на неправомірний розгляд справи на місці вчинення порушення, суд зазначає, що після прийняття Конституційним Судо рішення, на яке посилається позивач, норми КУпАП та, зокрема, статті 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги частини четвертої статті 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

У подібних правовідносинах таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №607/5933/16-а.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови інспектор взводу 2 роти 4 батальону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Донцов Євген Сергійович діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак, у задоволенні позовних вимог про скасування зазначеної постанови слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 77, 94, 99, 139, ч.4 ст.229, ст.ст.242-246, 250, 255, ч.3 ст.268, ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А, .

Відповідач - інспектора взводу 2 роти 4 батальону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ДонцоваЄвген Сергійович.

Повне рішення складено 21.02.2022.

Суддя Ю.В.Уварова