Справа № 320/12022/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Михайлової Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДПС у Київській області № Ф-1387-17-У від 04.09.2019 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 115823,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.08.2017 року контролюючим органом прийнято рішення від 31.08.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, відповідно до якого позивачу донараховано 113734,70 грн. єдиного внеску на загальонообов`язкове державне соціальне страхування, яке скасовано рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 у справі 810/3717/17.

Крім того, позивач зазначила, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 у справі № 320/3888/19 визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Київській області від 10.06.2019 № Ф-1387-17 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 116 380,50.

Також, позивач зазначає, що 04.09.2019 Головним управлінням ДФС у Київській області згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1387-17-У в сумі 112735,25 грн., яка оформлена з аналогічних підстав, що й вимога від 10.06.2019 № Ф-1387-17, яка була скасована судом.

Позивач стверджує, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1387-17-У від 04.09.2019 є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується відомостями паспорта громадянина України Серія НОМЕР_1 , з 24.10.2007 ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду, про що свідчить пенсійне посвідчення Серія НОМЕР_2 .

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.09.2021, ОСОБА_1 21.08.2008 зареєстровано в якості фізичної особи-підприємця Бородянською районною державною адміністрацією, про що внесено запис до реєстру за № 0002885.

Згідно запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, 30.05.2017 діяльність, як суб`єкта ФОП ОСОБА_1 припинено.

Згідно наказу ГУ ДФС у Київській області, на підставі плану графіку на II квартал 2017 р., відповідно до п.20.1.4, п.20.1 ст.20, п.77.1-77.2 та п.77.4 ст.77 ПКУ, направлення на перевірку від 25.05.2017 р. №1230, працівниками податкового органу була проведена планова документальна виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючи органи. Перевірка у ФОП ОСОБА_1 проводилась за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., за наслідком чого складено акт №425/10-36-13-09/ НОМЕР_3 від 23.06.2017 р. Актом перевірки виявлено факт заниження чистого доходу ОСОБА_1 з якого відраховується ЄСВ за період 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. на загальну суму 365488,65 грн., що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% та 22% у розмірі 113734,70 грн.

На підставі висновків викладених в акті перевірки відповідачем прийнято рішення від 31.08.2017 року № про донарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 113734,70 грн., застосування штрафної санкції у розмірі 17333,30 грн., винесено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки)113734,70 грн.

Не погоджуючись з донарахуванням відповідачем єдиного соціального внеску та прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскарживши його у судовому порядку.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 у справі №810/3717/17 визнано незаконним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 31.08.2018 р. № .

Крім того, було встановлено, що Акт про результати планової документальної виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства № 425/10-36-13-09/ НОМЕР_3 від 23.06.2017 року складено контролюючим органом з порушенням Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків-юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 р. №727.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 у справі 810/3717/17 залишено без змін.

10.06.2019 Головним управлінням ДФС у Київській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.06.2019 у сумі 116380,50 грн.

Позивач не погоджуючись з вказаною вимогою про сплату боргу (недоїмки) звернувся до суду з позовом щодо її оскарження.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 у справі № 320/3888/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату богу (недоїмки) адміністративний позов - задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 10.06.2019 № Ф-1387-17 про сплату боргу (недоїмки).

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - повернуто особі, яка її подала.

04.09.2019 Головним управлінням ДПС у Київській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1387-17-У, у якій відображено наявність станом на 31 серпня 2019 року у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в розмірі 115 823,95 грн., з яких сума основного боргу в розмірі 112735,25 грн., штраф 2230,70 грн. та пеня 858,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 04.09.2019, позивач звернулася до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що спірна вимога від 04.09.2019 № Ф-1387-17-У про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до вимог статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VІ передбачено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 2 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 3 статі 25 Закону № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Відповідно до п.86.1 ст.86 ПК України результати документальних перевірок оформлюються актом (у разі встановлення порушень під час перевірки) або довідкою (у разі відсутності порушень). Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Наказом Мінфіну від 21.07.2017 р. (реєстрація в Мін`юсті 18.08.2017) були внесені зміни до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015 р. №727. Зокрема було відкориговано вимоги до оформлення документальних перевірок та змісту акта (довідки) документальної перевірки.

За вимогами Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

- у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;

- у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;

- у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.

Таким чином, підставою для направлення платникові ЄСВ вимоги про сплату боргу (недоїмики) є наявність у суб`єкта господарювання узгоджених грошових зобов`язань з єдиного внеску, не сплачених до бюджету у встановлений законом строк.

Судом першої інстанції встановлено, що заборгованість, на суму якої контролюючим органом сформовано спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки), виникла на підставі висновків Акту про результати планової документальної виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства №425/10-36-13-09/ НОМЕР_3 від 23.06.2017 року.

Згідно наказу ГУ ДФС у Київській області, на підставі плану графіку на II квартал 2017 р., згідно п.20.1.4, п.20.1 ст.20, п.77.1-77.2 та п.77.4 ст.77 ПКУ , направлення на перевірку від 25.05.2017 р. №1230, працівниками податкового органу була проведена планова документальна виїзна перевірка позивачки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючи органи. Перевірка у ФОП ОСОБА_1 проводилась за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., за результатами якої складено акт №425/10-36-13-09/ НОМЕР_3 від 23.06.2017 р. В Акті перевірки зазначено, що під час перевірки виявлено факт заниження чистого доходу ОСОБА_1 з якого відраховується ЄСВ за період 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. на загальну суму 365488,65 грн., що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% та 22% у розмірі 113734,70 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято рішення від 31.08.2017 р. № про донарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 113734,70 грн., застосування штрафної санкції у розмірі 17333,30 грн., винесено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки)113734,70 грн.

З донарахуванням відповідачем єдиного соціального внеску та прийнятим рішенням позивач не погодилась, оскарживши його у судовому порядку.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 у справі 810/3717/17 визнано незаконним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 31.08.2018 р. №, встановлено, що Акт про результати планової документальної виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства №425/10-36-13-09/ НОМЕР_3 від 23.06.2017 року складено контролюючим органом з порушенням Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків-юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 р. №727.

Крім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 у справі № 320/3888/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату богу (недоїмки) адміністративний позов - задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 10.06.2019 № Ф-1387-17 про сплату боргу (недоїмки).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що фактично заборгованість у позивача виникла внаслідок ігнорування відповідачем судового рішення, оскільки заборгованість з ЄСВ, що почала обліковуватись в інтегрованій картці з 01.01.2014, а також сама вимога Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 10.06.2019 № Ф-1387-17 про сплату боргу (недоїмки) облікується в інтегрованій картці на підставі поновлення донарахованого ЄСВ за актами минулих років враховуючи Вимогу від 18.07.2017 №Ф- на загальну суму 113734,70 грн., а також штрафні санкції на загальну суму 2230,70 та пеню у розмірі 1414,55 грн., які сформувались за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, що були включені до вимоги про сплату недоїмки від 10.06.2019 №Ф-1387-17, які в свою чергу винесені на підставі Акту про результати планової документальної виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства №425/10-36-13-09/ НОМЕР_3 від 23.06.2017 року, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, контролюючим органом після прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.06.2019 № Ф-1387-17 було винесено ідентичну вимогу від 04.09.2019 №Ф-1387-17.

В свою чергу слід зазначити, що контролюючим органом не було надано жодних належних і допустимих у розмінні ст.ст. 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України доказів, які б підтверджували наявність у позивача боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.09.2019 № Ф-1387-17-У про сплату боргу (недоїмки), тому вказана вимога підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено « 21» лютого 2022 року.