Справа № 640/20599/19
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року м. Київ № 640/20599/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області

третя особа Громадська організація "Стоп Нелегал"

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області (далі - відповідач, КДКА Київської області) про визнання протиправним та скасування рішення від 25 вересня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржуване рішення від 25 вересня 2019 року прийнято з порушенням принципу презумпції невинуватості адвоката та принципу змагальності. Так, необґрунтована відмова адвокату ОСОБА_1 у доступі до участі у дисциплінарній справі стосовно нього позбавила його права брати участь у засіданні, надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази в обґрунтування своїх доводів, заявляти клопотання та відводи, що є безпосереднім порушенням статті 40 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI та пунктів 7, 43, 44 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30 серпня 2014 року, зі змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України № 86 від 02 червня 2018 року.

Також позивач наголошує, що в оскаржуваному рішенні від 25 вересня 2019 року не вказано, яке саме правило адвокатської етики ним було порушено, тобто не обґрунтовано в чому проявилося одноразове грубе порушення або у чому саме мала місце системність порушення ним цих правил що свідчить про необґрунтованість вказаного рішення та відсутність доказів його вини у вчиненні цього дисциплінарного проступку. Крім того позивач наполягав, що не можуть бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката дані публікацій з соціальної мережі Facebook, за відсутності дослідження вказаних дописів та встановлення факту їх існування, та, зокрема, приналежності їх певній особі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 14 вересня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі № 640/20599/19 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №640/15035/19 передано на розгляду головуючій судді Кузьменко А.І .

Представник Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області у відзиві на позов вказує, що порушення правил адвокатської етики є дисциплінарним проступком. З огляду на те, що при розгляді дисциплінарної справи встановлено систематичне та грубе порушення позивачем статей 12, 57, 58, 59, 60 Правил адвокатської етики, яке виявилось в публікації статей в соціальній мережі. Крім того представник Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області вказує, що до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження на підставі рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 19 червня 2019 року.

Третя особа у письмових поясненнях заперечувала проти задоволення позовних вимог, з огляду на правомірність та обґрунтованість прийнятого відповідачем рішення від 25 вересня 2019 року.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року в задоволенні клопотань представника Громадської організації "Стоп Нелегал" про зміну порядку розгляду справи та про допит свідків відмовлено; витребувано від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва належним чином завірені копії рішень від 04 червня 2018 року №32, від 08 квітня 2020 року №270, прийнятих щодо ОСОБА_1 ; також витребувано від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області належним чином завіреної копії рішення від 19 червня 2019 року, прийнятого щодо ОСОБА_1 . Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

04 січня 2019 року на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області надійшла скарга Громадської організації «Стоп Нелегал» на дії адвоката ОСОБА_1 .

Листом № 117 від 27 лютого 2019 року Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області адвокат ОСОБА_1 був повідомлений про надходження до дисциплінарної палати скарги ГО «Стоп Нелегал» стосовно нього і, одночасно з цим, запропоновано до 11 березня 2019 року ознайомитися з її матеріалами та надати свої пояснення.

11 березня 2019 року до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області за вх. № 257 надійшли пояснення адвоката ОСОБА_1 б/н від 11 березня 2019 року, у яких він зазначає, що ним, як адвокатом та як приватною особою не створювалися та не розміщувалися в соціальній мережі Facebook публікації, на які посилається заявник. Також адвокат стверджував, що ним не створювалися та не розміщувалися такі публікації в жодному іншому джерелі інформації. На його думку, подана скарга є очевидним тиском на нього, як адвоката, який представляє інтереси одного з клієнтів в судових та кримінальних провадженнях.

Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області складено довідку від 10 квітня 2019 року, відповідно до якої дисциплінарна палата дійшла висновку про виявлення ознак вчинення дисциплінарного проступку адвокатом ОСОБА_1 , а відтак і про наявність підстав для порушення дисциплінарної справи стосовно нього.

18 квітня 2019 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області прийнято рішення про порушення дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_1 та призначено її розгляд на 29 травня 2019 року.

29 травня 2019 року розгляд вказаної вище справи не відбувся у зв`язку з оскарженням адвокатом ОСОБА_1 рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 18 квітня 2019 року про порушення дисциплінарної справи.

Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - ВКДКА) від 25 червня 2019 року № VI-014/2019 скарга адвоката ОСОБА_1 була залишена без задоволення, а рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 18 квітня 2019 року про порушення дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 - залишено без змін.

17 липня 2019 року до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області разом із супровідним листом від 15 липня 2019 року за № 834/1 надійшло рішення ВКДКА від 25 червня 2019 року та матеріали дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 .

Також, 17 липня 2019 року листом за вих. № 445 Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області було повідомлено Громадську організацію «Стоп Нелегал» та адвоката ОСОБА_1 про засідання дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області з розгляду дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 , яке відбудеться 25 липня 2019 року.

25 липня 2019 року адвокат ОСОБА_1 на призначене засідання дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області не з`явився, про причини неможливості участі у засіданні не повідомив.

25 липня 2019 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області розгляд дисциплінарної справи по суті стосовно адвоката ОСОБА_1 відкладено на 25 вересня 2019 року, про що повідомлено її учасників.

19 вересня 2019 року за вх. № 1138 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду дисциплінарної справи, за результатами розгляду якого відповідачем відмовлено у задоволені згадуваного клопотання та вирішено слухати дисциплінарну справу за відсутності ОСОБА_1

25 вересня 2019 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області за результатами розгляду скарги Громадської організації «Стоп Нелегал» прийнято рішення, яким адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 1 (один) рік.

Незгода позивача із рішенням про притягнення до дисциплінарної відповідальності зумовила звернення до суду з даним позовом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI, адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. За змістом статті 21 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, зокрема, дотримуватись присяги адвоката України та правил адвокатської етики, виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

За приписами частини 1 статті 31 Закону № 5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється, зокрема, у разі: накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку; 2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності; 3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики (частина 2 статті 31 Закону № 5076-VI).

Частиною 3 статті 31 Закону № 5076-VI передбачено, що право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, - з дня прийняття кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відповідного рішення.

Копія рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, передбаченого пунктом 3 цієї частини, у триденний строк з дня його прийняття надсилається адвокату та відповідній раді адвокатів регіону. Рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження такого рішення не зупиняє його дії.

Відповідно до статті 33 Закону № 5076-VI адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

За приписами частини 1 статті 34 Закону № 5076-VI, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 35 Закону № 5076-VI передбачено, що за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень, зокрема, зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року.

Відповідно до статті 36 Закону № 5076-VI право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Нормою частини 2 статті 40 Закону № 5076-VI передбачено, що розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.

Адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, мають право надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правовою допомогою адвоката.

У разі неможливості з поважних причин брати участь у засіданні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури адвокат, стосовно якого розглядається справа, може надати по суті порушених питань письмові пояснення, які додаються до матеріалів справи. Письмові пояснення адвоката оголошуються на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Неявка адвоката чи особи, яка ініціювала питання дисциплінарної відповідальності адвоката, на засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин за умови наявності доказів завчасного повідомлення зазначених осіб про місце, день і час засідання не перешкоджає розгляду дисциплінарної справи. У разі повторної неявки зазначених осіб на засідання палати розгляд справи здійснюється за їх відсутності незалежно від причин неявки.

Розгляд справи про дисциплінарну відповідальність адвоката є відкритим, крім випадків, якщо відкритий розгляд справи може призвести до розголошення адвокатської таємниці (частина 3 статті 40 Закону № 5076-VI).

Під час засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ведеться протокол, який підписується головуючим та секретарем засідання (частина 4 статті 40 Закону № 5076-VI).

Частиною 1 статті 41 Закону № 5076-VI визначено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Рішення у дисциплінарній справі приймається за відсутності адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката (частина 2 статті 41 Закону № 5076-VI).

Адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії (частина 1 статті 42 Закону № 5076-VI).

Відповідно до Преамбули Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборчим З`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року (далі - Правила адвокатської етики), правила слугують обов`язковою для використання адвокатами системою орієнтирів при збалансуванні, практичному узгодженні своїх багатоманітних, іноді суперечливих професійних прав та обов`язків відповідно до статусу, основних завдань адвокатури і принципів її діяльності, визначених Конституцією України, Законом № 5076-VI та іншими законодавчими актами, а також закріплюють єдину систему критеріїв оцінки етичних аспектів поведінки адвоката.

За положеннями статті 2 Правил адвокатської етики, дія Правил поширюється, на всі види адвокатської діяльності та в частині, визначеній Правилами, - на іншу діяльність (дії) адвоката, в тому числі соціально - публічну діяльність адвоката, яка може вступити в суперечність з професійними обов`язками адвоката, або підірвати престиж адвокатської професії.

Статтею 12 вказаних Правил визначено, що всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві. Цього принципу адвокат зобов`язаний дотримуватися у всіх сферах діяльності: професійній, громадській, публіцистичній та інших.

Адвокат зобов`язаний виконувати законні рішення органів адвокатського самоврядування, прийняті в межах їх компетенції, що не виключає можливості їх оскарження у встановленому законом порядку.

Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на обмеження незалежності адвокатської професії, честі, гідності та ділової репутації своїх колег, підрив престижу адвокатури та адвокатської діяльності.

Критика діяльності, рішень, порядку формування, членів органів адвокатського самоврядування тощо не може бути спрямована на приниження авторитету адвокатури, адвокатської професії та статусу адвоката, бути вираженою у принизливій чи такій, що порочить честь, гідність та ділову репутацію особи, формі, а також містити завідомо неправдиву інформацію або заклики до невиконання рішень органів адвокатського самоврядування.

При здійсненні професійної діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватись загальноприйнятих норм ділового етикету, в тому числі щодо зовнішнього вигляду.

Розділом VIIІ Правил адвокатської етики визначені правила дотримання адвокатської етики при використанні мережі Інтернет.

Відповідно до статті 57 Правил адвокатської етики, участь адвоката у соціальних мережах (наприклад, але не обмежуючись: Facebook, Twitter, LinkedIn, Pinterest, Google Plus+, Tumblr, Instagram, Flickr, MySpace та інших), Інтернет-форумах та застосування ним інших форм спілкування в мережі Інтернет є допустимими, проте адвокат може розміщувати, коментувати лише ту інформацію, використання якої не завдає шкоди авторитету адвокатів та адвокатури в цілому.

Адвокат при користуванні соціальними мережами, Інтернет-форумами та іншими формами спілкування в мережі Інтернет повинен дотримуватись своїх професійних обов`язків, передбачених чинним законодавством України, цими Правилами, рішеннями З`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України.

Використання адвокатом соціальних мереж, Інтернет-форумів та інших форм спілкування в мережі Інтернет повинно відповідати наступним принципам: незалежності; професійності; відповідальності; чесності; стриманості та коректності; гідності; недопущення будь-яких проявів дискримінації; толерантності та терпимості; корпоративності та збереження довіри суспільства; конфіденційності.

Правила дотримання адвокатом принципів незалежності, професійності та відповідальності, чесності, стриманості, коректності та гідності, толерантності та терпимості, корпоративності, збереження довіри суспільства, конфіденційності та недопущення будь-яких проявів дискримінації при користуванні адвокатом соціальними мережами, Інтернет-форумами та іншими формами спілкування в мережі Інтернет закріплені у статтях 58, 59 та 60 Правил адвокатської етики.

Статтею 70 Правил адвокатської етики визначені загальні засади застосування дисциплінарної відповідальності за порушення цих Правил та визначено, що при застосуванні дисциплінарних стягнень за порушення Правил адвокатської етики та/або Професійних етичних (деонтологічних) норм поведінки адвокатів іноземної держави (у випадках, передбачених цими Правилами), що діють в країнах, в яких такі адвокати мають право здійснювати адвокатську діяльність, дисциплінарні органи адвокатури України мають виходити із загальних засад юридичної відповідальності, зокрема, повинні застосовувати дисциплінарні стягнення лише за винні порушення.

Адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному стягненню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює питання дисциплінарної відповідальності відносно адвоката.

Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності.

Щодо відносин дисциплінарної відповідальності адвокатів діє презумпція невинуватості.

Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його відповідальність, затверджене рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30 червня 2015 року (далі - Положення про порядок прийняття та розгляду скарг).

Відповідно до пункту 3 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише в порядку дисциплінарного провадження, з підстав вчинення ним Так, в оскаржуваному рішенні відповідач вказує про наявність фоакдисциплінарного проступку, види якого передбачені статтею 34 Закону № 5076-VI.

Пунктом 7 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг визначено, що дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку. Адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 821/890/18 указав, що аналіз правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що для встановлення порушення Правил адвокатської етики відповідач має встановити невідповідність дій адвоката певним формально визначеним та затвердженим вимогам, що передбачають які саме дії можуть бути визначені як порушення правил.

У цій же постанові Верховний Суд визначив, що правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися, насамперед, на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні адвоката є склад дисциплінарного проступку; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи відповідає застосований вид стягнення вимогам закону та чи є він пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час проведення перевірки скарги Громадської організації «Стоп Нелегал» встановлено, що у мережі Facebook наявна сторінка ОСОБА_1 , що містить зображення її користувача, візуально схожого на адвоката ОСОБА_1 , яка за твердженням скаржника, є особистою сторінкою адвоката. З доданих до скарги скріншотів роздруківок КДКА Київської області установлено, що у період з 23 березня по 25 жовтня 2018 року на сторінці ОСОБА_1 у мережі Facebook була розміщена наступна інформація (дописи):

1) від 23 березня під назвою «Адвокатская клоака», яка містила неетичні вислови стосовно членів дисциплінарної палата КДКА м. Києва. Допис було поширено трьома користувачами і отримав два коментарі: також у дописі були позначені окремі члени КДКА Київської області, які є користувачами мережі Facebook: ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ). Зі змісту допису вбачається, що його розміщення було пов`язано з порушенням дисциплінарною палатою КДКА м. Києва дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 ;

2) від 14 травня під назвою «Сейчас некоторые бульварные блогеры разворачивают очередную заказуху против меня», яка містила неетичні вислови стосовно громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , критику роботи та не етичні вислови стосовно КДКА м. Києва. Допис було поширено чотирма користувачами і отримав двадцять один коментар;

3) від 3 червня під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка містила неетичні вислови та критику стосовно КДКА м. Києва та її членів, звинувачення у вчиненні останніми, спільно с громадянами ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , злочину (дачі та отриманні хабаря в розмірі 5 тисяч доларів США кожному члену «палати»; перешкоджанні діяльності адвоката; крадіжці). Допис було поширено чотирма користувачами; також у дописі були позначені окремі члени КДКА Київської області, які є користувачами мережі Facebook: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ОСОБА_7 , ОСОБА_18, ОСОБА_15 ;

4) від 25 жовтня (без назви) наступного змісту: «На заре моего конфликта с фейковой КДКА м. Києва, который разгорелся этой весной, ОСОБА_16 (кличка «ІНФОРМАЦІЯ_3») заказали ряд статей в сливных СМИ для попыток моей дискредитации. Одна из них називалась «ІНФОРМАЦІЯ_4» подразумевался ваш покорный слуга. Статья содержала откровенную чернуху, разумеется анонимно. Я рад сообщить, что судебный счет в этом матче 5:0 в пользу «Героя нашего времени». Как Аргентина-Ямайка. Какая боль... « ІНФОРМАЦІЯ_2 » проиграла мне все суды в чистую. В ноль». Отже, зазначений допис також містить неетичні вислови стосовно КДКА м. Києва, а також необґрунтовані звинувачення стосовно громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , окремих ЗМІ, а зміст наведеної інформації пов`язаний з раніше викладеним у дописі від 23 березня під назвою «Адвокатская клоака». Дописом поділилися два користувачі.

Натомість позивач у позові вказує на відсутність у його діяннях складу дисциплінарного проступку, наявність якого відповідач, на думку позивача, установив на підставі неналежних та недостовірних доказів.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина друга статті 72 КАС України).

Чинним процесуальним законодавством встановлено вимоги, за умови дотримання яких докази є допустимими. Водночас обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, Верховний Суд у постанові від 14 вересня 2021 року у справі №640/20599/19 зауважив що при оцінці публікацій, здійснених у мережі Інтернет, слід виходити з того, що ці відомості є електронними доказами.

Приписами частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Порядок подання суду електронних доказів визначений частинами 2,3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, передбачено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу (частина 4 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина 5 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

За правилами частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, в матеріалах справи наявні електронні файли, на яких містяться скрін-шоти екрану, підписані кваліфікованим електронним підписом третьої особи, де зафіксовані дописи у період з 23 березня по 25 жовтня 2018 року на сторінці ОСОБА_1 у мережі Facebook, про які зазначено в оскаржуваному рішенні від 25 вересня 2019 року.

На думку суду, розміщення адвокатом під час спілкування в мережі Інтернет вказаних вище дописів завдає шкоди авторитету адвокатів та адвокатури в цілому.

Щодо доводів позивача про відсутність доказів, що він розміщав на сторінці « ОСОБА_1 » у мережі Facebook згадувані дописи, суд зазначає, що належним доказом розміщення від імені позивача у мережі Facebook сторонніми особами вказаних вище дописів є, зокрема, звернення до провайдера або правоохоронних органів щодо використання його сторінки іншою особою.

Проте, в матеріалах справи такі докази відсутні.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що факт розміщення саме позивачем зазначених дописів у період з 23 березня по 25 жовтня 2018 року на сторінці ОСОБА_1 у мережі Facebook та належність такої сторінці саме позивачу підтверджено належними доказами.

Виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права, а тому статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України на суд покладено обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для правильного з`ясування всіх обставин справи. Дієвість адміністративного судочинства залежить від того, на скільки повно і всебічно будуть підтверджені доказами обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішивши питання факту, суди мають здійснити юридичну кваліфікацію установлених у справі обставин, зокрема, відповісти на питання чи є встановлені законом підстави для застосування до адвоката такого дисциплінарного стягнення, як зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, шляхом надання правової оцінки обґрунтованості рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва про застосування обраного виду стягнення із зазначенням конкретної норми (пункту частини відповідної статті) закону, яка дає право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення.

Так, досліджуючи питання правомірності притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за допущення дисциплінарного проступку шляхом порушення правил адвокатської етики, передбаченого частиною 2 статті 34 Закону № 5076-VI, Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі № 821/1904/14 указав, що у випадку допущення адвокатом саме такого дисциплінарного проступку дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики (пункт 3 частини другої статті 31 Закону № 5076-VI).

Тобто, лише самого порушення Правил не достатньо для накладення такого виду дисциплінарного стягнення як зупинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Для реалізації приписів пункту 3 частини 2 статті 31 Закону № 5076-VI необхідна або ознака систематичності порушення Правил, тобто їх повторюваність протягом певного періоду часу, або одноразовість вчинюваного порушення, але за умови притаманності останньому грубого характеру. Так, судом встановлено, що рішеннями Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва від 04 червня 2018 року №32 та від 08 квітня 20250 року №270 позивача вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Листом від 22 рудня 2021 року Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року повідомила про неможливість надати копії рішень від 04 червня 2018 року №32 та від 08 квітня 2020 року №270, з огляду на те, що архівні справи діючому складу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва не передано, що унеможливлює дослідження змісту таких рішень.

Судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року у справі №826/8584/18 задоволено позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, третя особа - ОСОБА_17 та, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва від 04 червня 2018 року №32, яким притягнуто адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1815 від 19.12.2003року) до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 3 (три) місяці.

Так, відповідачем в оскаржуваному рішенні зауважено, що рішенням дисциплінарної палати КДКА Київської області від 19 червня 2019 року адвоката ОСОБА_1 вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

На виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року КДКА Київської області надіслано до Окружного адміністративного суду міста Києва копію рішення від 19 червня 2019 року, зі змісту якого вбачається, що адвоката ОСОБА_1 вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді попередження за порушення, зокрема, статей 42, 43, 49, 54 Правил адвокатської етики.

Станом як на час прийняття оскаржуваного рішення від 25 вересня 2019 року так і на час розгляду справи рішення КДКА Київської області від 19 червня 2019 року не скасовано.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення від 25 вересня 2019 року відповідач дійшов висновку про наявність у діях адвоката ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого частиною 2 статті 34 Закону № 5076-VI, а саме порушення Правил адвокатської етики, а характер його публікацій (від 23 березня, 14 травня, 3 червня та від 25 жовтня 2018 року) свідчить про систематичність таких публікацій, що є грубим порушенням позивачем статей 12, 57, 58, 59, 60 указаних Правил.

Водночас відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення від 25 вересня 219 року врахував, що строк притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 за публікації від 23 березня, 14 травня і 3 червня 2018 року сплив, але строк притягнення до дисциплінарної відповідальності за публікацію від 25 жовтня 2018 року не минув.

Суд зазначає, що положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики не визначено поняття «грубого» їх порушення, зважаючи на що, таке є оціночним і надання відповідної оцінки порушенню належить до компетенції органу, який вирішує відповідне питання.

З оскарженого рішення КДКА Київської області вбачається, що останнє прийняте за результатами дослідження обставин вчинення проступку, пояснень позивача та третьої особи щодо порушень Правил адвокатської етики, поставлених у вину позивачу. Тому, оцінивши встановлені обставини у сукупності, з урахуванням дій позивача суд погоджується з доводами відповідача, викладеними в оскаржуваному рішенні від 25 вересня 2019 року та, як наслідок, з підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Суд вважає правомірним такий висновок КДКА Київської області, оскільки він випливає з належно встановлених порушень, які поставлені у вину позивачу, а останній, в свою чергу, не надав належних та допустимих доказів на його спростування.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення КДКА Київської області є обґрунтованим, мотивованим, прийнятим з урахуванням всіх обставин, які мають значення для його прийняття.

Одночасно судом враховується, що згідно пункту 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем належним чином не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правих підстав для задоволення позову.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-243, 250, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко