Справа № 200/8754/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року справа №200/8754/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі №200/8754/21 (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати рішення пенсійного органу № 20 від 30.04.2021 року про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, виходячи з розміру 50 відсотків пенсії її чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 квітня 2021 року.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням пенсійного органу їй відмовлено в переведені на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки в документах є розбіжності в правильному написанні прізвища годувальника.

Такі дії відповідача є протиправними.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року замінено первинного відповідача - Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення, прийняти постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Всі надані позивачем документи для переведення її на пенсію годувальника померлого чоловіка свідчать, що українською мовою прізвище чоловіка « ОСОБА_3 », а російською « ОСОБА_3 ».

При цьому, при призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 у пенсійного органу не виникало питань до написання його прізвища в документах, що містяться в пенсійній справі та записам в трудовій книжці, які відповідають пільговим довідкам та підтверджені ними і пенсія була призначена з урахуванням всього страхового та пільгового стажу ОСОБА_2 .

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в пенсійному органі як отримувач пенсії за віком.

30 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.33)

Рішенням Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 20 від 30.04.2021 року, ОСОБА_1 відмовлено в переведені на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки в документах є розбіжності в правильному написанні прізвища годувальника ОСОБА_2 (а.с.20)

Як свідчать матеріали справи, в документах які надані позивачем до Торецького ОУПФУ мають місце розбіжності в написанні прізвища померлого ОСОБА_2 , а саме:

у військовому квитку № НОМЕР_1 (а.с.12), атестаті №2499 від 17.07.1967 року, довідці про заробітну плату від 31.08.1993 року (а.с.13), пільговій довідці № 218 від 10.04.1992 року (а.с.14), свідоцтві про шлюб № НОМЕР_2 від 13.10.1973 року (а.с.6)- російською мовою зазначено « ОСОБА_3 »;

у довідці про присвоєння ідентифікаційного коду (а.с.9), довідці про спільне проживання № 2999 від 29.04.2021 року, довідці № 3803-21/427 від 30.04.2021 року, свідоцтві про смерть № НОМЕР_3 (а.с.7) - українською мовою « ОСОБА_3 »; в трудовій книжці годувальника, пільгових довідках № 56, № 57, № 59 від 27.02.2008 року російською мовою «Москвичёв».

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в юридичному розумінні є різними особами, в матеріалах справи відсутні дані укладення позивачем шлюбу з ОСОБА_2 , а тому, з урахуванням приписів ЦПК України, позивач має право звернутися безпосередньо до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме щодо належності певних документів чоловіку позивача.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Закон України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно частини другої статті 36 Закону № 1058 непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Як визначено частиною третьою статті 36 Закону № 1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

На підставі частини другої статті 37 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування (…)

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частинами другою, п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Таким чином, законодавством встановлено порядок подання до органів Пенсійного фонду документів про призначення та/або перерахунок, перехід на інший вид пенсії та вимоги до таких документів, які не допускають зазначення даних у них, які не збігаються із даними паспорту особи, яка звернулася щодо її прізвища, ім`я та по батькові.

Між тим, Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної Ради України 26 червня 1992 року № 2503-XII зі змінами та доповненнями, на час отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 паспортів громадян України було визначено, що усі записи в паспорті і відомості про його власника, що вносяться до нього, виконуються українською і російською мовами.

Як свідчать записи в паспорті ОСОБА_2 його прізвище українською записано як « ОСОБА_3 », а російською як « ОСОБА_3 ».

Також позивач в паспорті має прізвище українською « ОСОБА_3 », а російською « ОСОБА_3 ».

Документи, надані позивачем до пенсійного органу для переходу на пенсію по втраті годувальника, які складені українською мовою містять прізвище « ОСОБА_3 », а ті, які складені російською мовою « ОСОБА_3 ».

Таким чином, є безпідставними доводи пенсійного органу, що в документах, наданих позивачем, є розбіжності в правильності написання прізвищ годувальника, оскільки написання прізвища померлого в документах, виданих йому за життя, повністю співпадає з даними його паспорта, в якому українське написання прізвища визначено як « ОСОБА_3 », а російське як « ОСОБА_3 ».

В даному випадку пенсійний орган повинен був врахувати транскрипцію прізвища з російської та українську мову, а не зазначати на розбіжності в написанні прізвища померлого годувальника.

Отже, пенсійний орган протиправно прийняв рішення від 30.04.2021 року про відмову позивачу в переведенні з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до ст.36 ЗУ №1058, тому рішення підлягає скасуванню.

Суд не може підміняти пенсійний орган з огляду на його повноваження та функції, визначені Законом №1058 та Порядком №22-1, тому не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 на пенсію в зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_4 з 30.04.2021 року.

З врахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу, та для ефективного захисту порушених прав позивача, відповідача необхідно зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.04.2021 року та прийняти рішення з врахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Згідно частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2300 грн (а.с.1,60)

Як визначено пунктами 3, 8 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі №200/8754/21 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі №200/8754/21 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №20 від 30.04.2021 року «Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 »

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.04.2021 року про переведення з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення з врахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по справі в розмірі 2300 (дві тисячі триста) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 21 лютого 2022 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв