Справа № 200/11644/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року справа №200/11644/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року у справі №200/11644/21 (головуючий І інстанції Мозговая Н.А.) за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього грошового забезпечення та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача в не здійсненні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 03.07.1991 року по 31.12.2002 року,

-зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити індексацію грошового забезпечення за період з 03.07.1991 року по 31.12.2002 року,

-стягнути з відповідача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку за період з 24.11.2020р. по дату ухвалення рішення,

-стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що з 19.12.1990 року по 30.08.2005р. проходив службу в Артемівському міському відділі ГУ МВС України в Донецькій област.

В липні 2021 року звернувся до відповідача з запитом щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення.

Отримав відповідь, з якої свідчить, що відповідач протиправно в період всієї служби позивача не нараховував та не сплачував індексацію грошового забезпечення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення, прийняти постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції, що з 06.01.1998 року по 31.12.2002 року доходи індексації не підлягали, оскільки відповідно до офіційних даних Державної служби статистики України індекс споживчих цін у вказаний період не перевищував 105 %, не відповідає нормам права, оскільки у жовтні 1998 року індекс споживчих цін перевищив поріг індексації у розмірі 105 % і складав 106,2 %; у грудні 2002 року індекс споживчих цін перевищив поріг у розмірі 101% і склав 101,4 .

Тобто, за жовтень 1998 року та грудень 2002 року відповідач повинен був нарахувати та сплатити індексацію позивачу.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та його було звільнено зі служби за власним бажанням у запас з 30 серпня 2005 року наказом УМВС України в Донецькій області від 25 серпня 2005 року №267о/с.

29.07.2021р. року позивач звернувся до Ліквідаційної комісії Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області із заявою, в якій просив надати розрахунково-платіжні відомості за формою №П-6 (особові рахунки) про нараховані і сплачені суми грошового забезпечення за період з січня 1991 року по серпень 2005 року.

02.08.2021 року Артемівським міським відділом (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області на заяву позивача від 29.07.2021 року надано завірену копію Розрахункової карти (особового рахунку) за період з січня 1991 року по серпень 2005 року.

Вважаючи, що відповідачем не сплачено індексацію грошового забезпечення за період з 03.07.1991року по 31.12.2002 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що в спірних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що встановлені законодавством України.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 95 Кодексу Законів про працю України визначено, що заробітна праця підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з преамбулою доЗакону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII(далі - Закон від 03.07.1991 № 1282-XII), який діяв на час спірних правовідносин, цей Закон визначає правові, економічні й організаційні основи індексації грошових доходів населення в Українській РСР. Він призначений для захисту купівельної спроможності громадян в умовах зростання цін на споживчі товари і послуги (споживчих цін), установлює державні гарантії в реалізації права громадян на індексацію.

Зазначений Закон від 03.07.1991 № 1282-XII введено в дію 07.08.1991 року.

Відповідно до ст. 3 Закону №1282-ХІІ (у редакції, яка діяла з 07.08.1991 до 06.01.1998) визначено, що індексація грошових доходів провадиться у разі, коли індекс споживчих цін перевищив заздалегідь визначену величину, яка є порогом індексації. Величина порога індексації визначається Верховною Радою Української PCP.

Згідно статті 5 цієї ж редакції Закону №1282-ХІІ визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, при виконанні умов індексації, передбачених статтею 3 цього Закону.

Відповідно пункту 2 постанови Верховної Ради Української PCP від 03.07.1991 № 1283-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону Української PCP «Про індексацію грошових доходів населення» визначено величину порогу індексації, яка порівнюється 5-процентному зростанню цін на споживчі товари і послуги.

Статтею 2 Закону України № 1282 (в редакції на даний період) передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно ст. 4 Закону України № 1282 (в редакції на даний період) обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації).

Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків.

Отже, у період з 01.01.1997 року по 05.01.1998 року індексація грошових доходів населення мала здійснюватись відповідачем відповідно до приписів ст. 5 Закону України № 1282, тобто у разі якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації).

Так, згідно даних Укрстату (http://www.ukrstat.gov.ua) індекс споживчих цін з січня 1997 року по травень 1998 року становив: січень -102,2%, лютий -101,2%, березень -100,1%, квітень-100,8%, травень - 100,8%, червень - 100,1%, липень - 100,1%, серпень - 100,0%, вересень - 101,2%, жовтень - 100,9%, листопад -100,9%, грудень - 101,4%, (1997 рік); січень -101,3%, лютий -100,2%, березень -100,2%, квітень-101,3%, травень - 100,0% тобто не перевищував поріг 105%, а відтак судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог за вказаний період .

Щодо періоду з 07.05.1998 року до 01.07.2002 року суд зазначає наступне.

07.05.1998 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 663 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян», якою регулювався порядок проведення індексації грошових доходів населення з дати його прийняття і до 17.07.2003 року (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»).

Згідно з п. 2 Порядку № 663 індексації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація доходів позивача у період з 07.05.1998 року здійснювалась відповідно до приписів Порядку № 663.

Так, згідно п. 4 Порядку № 663, індексації підлягають грошові доходи громадян у межах трикратної величини вартості межі малозабезпеченості; частина доходу, що не перевищує вартісну величину межі малозабезпеченості, індексується повністю; дохід в частині, яка більше одного розміру вартісної величини межі малозабезпеченості, але не перевищує подвійну величину вартості межі малозабезпеченості, індексується в розмірі 80 відсотків; дохід в частині, яка більше подвійного розміру вартісної величини межі малозабезпеченості, розмірі 70 відсотків; частина грошового доходу, що перевищує трикратну величину вартості межі малозабезпеченості, індексації не підлягає.

Відповідно до п. 5 Порядку № 663 індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків. Для здійснення індексації грошових доходів громадян застосовується індекс споживчих цін, зменшений на величину порогу індексації. Аналогічні норми щодо відсотку індексу споживчих цін у спірний період містив ЗУ № 1282.

Відповідно до даних Укрстату, індекс споживчих цін в Україні для індексації грошових доходів за період з 1998 року по липень 2002 року перевищив граничний поріг у 105% лише в жовтні 1998 року та становив -106,2%.

За наведених положень законодавства та обставин справи відповідач зобов`язаний був провести індексацію заробітної плати позивачу з наступного місяця (а саме з листопада 1998 року), який слідує за місяцем у якому відбулося перевищення граничного порогу індексу споживчих цін більш ніж 105 відсотків, за винятком випадків підвищення заробітної плати позивача у вказаний період, що помилково не встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги позивача за вищезазначений період підлягають задоволенню в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за листопад 1998 року, оскільки тільки у вказаний період індекс споживчих цін перевищив поріг у 105%, а отже висновок суду першої інстанції, що індекс споживчих цін за період з 06.01.1998 року по 01.07.2020 року не перевищував показник у 105% є помилковим.

Щодо періоду з 01.07.2002 року по 31.12.2002 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII), в редакції від 06 січня 1998 року індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків.

Водночас, Законом N 3027-III ( 3027-14 ) від 07.02.2002року, який набрав чинності з 01.07.2002 року статтю 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» викладено у наступній редакції: індексація грошових доходів громадян провадиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Тобто з 01.07.2002 року встановлено новий поріг індексації у розмірі 101%, що помилково не враховано судом першої інстанції.

Також колегія суддів зазначає, що до 17.07.2003 року був чинний Порядок проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженим постановою КМУ від 07.05.1998 №663, а Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено новий Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Тобто у спірний період був визначений порядок проведення індексації.

Так, згідно даних Укрстату у період з 01.07.2002 року по 31.12.2002 року індекс споживчих цін в Україні для індексації грошових доходів перевищив граничний поріг у 101% лише в грудні 2002 року -101,4%.

Отже з урахування вищевикладених норм права та перевищення порогу індексу споживчих цін у вказаний період, позовні вимоги позивача щодо виплати індексації з 01.07.2002 року по 31.12.2002 року не підлягають задоволенню, оскільки індекс споживчих цін в цей період не перевищував поріг у 101%.

Крім того, індексації підлягали грошове забезпечення позивача з січня 2003 року, а за вказаний період судовим рішенням по справі №200/8622/20-а позовні вимоги ОСОБА_1 вже були вирішені по суті.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню щодо і нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за листопад 1998 року, оскільки тільки у вказаний період індекс споживчих цін перевищив поріг у 105%. В іншій частині відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки ці вимоги є передчасними внаслідок не виплати відповідачем індексації грошового забезпечення за листопад 1998 року.

Крім того, суд враховує, що судовим рішенням у справі №200/8622/20-а вже вирішено питання про стягнення на користь позивача середнього грошового забезпечення за затримку розрахунку при звільненні (щодо несвоєчасної виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2003 року по 25.08.2005 року).

Суд вважає, що не підлягає задоволенню позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди.

Згідно частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року у справі №200/11644/21 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року у справі №200/11644/21 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього грошового забезпечення та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за листопад 1998 року.

Зобов`язати Ліквідаційну комісію Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за листопад 1998 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього грошового забезпечення та моральної шкоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 21 лютого 2022 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв