Справа № 400/7005/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

21 лютого 2022 р.справа № 400/7005/21
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач або ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області з 19 лютого 2020 р. здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 14 серпня 2020 р. № 7/1-1338/20, з урахуванням стажу роботи на посаді судді 30 років, виходячи з 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з вересня 2016 р. має статус судді у відставці та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У зв`язку із зміною з 1 січня 2020 р. розміру суддівської винагороди, позивач набув право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило позивачу в перерахунку і така відмова була оскаржена позивачем до суду. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2021 р. у справі № 400/274/21 ГУ ПФУ в Миколаївській області було зобов`язано здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Здійснюючи такий перерахунок, ГУ ПФУ в Миколаївській області протиправно зменшило відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

На переконання позивача, норми спеціальних законів, які були чинними у період від моменту призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці до його перерахунку в 2021 р., не передбачали зменшення відсоткового значення довічного грошового утримання судді у відставці. Натомість, з метою врахування зміни розміру суддівської винагороди працюючого судді, змінною величиною і підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці була лише зміна суддівської винагороди, але правила обрахування стажу роботи на посаді судді, які застосовувалися на момент виходу позивача у відставку, є незмінними до тепер.

Додатково позивач зазначив, що його суддівський стаж складає 30 повних років (26 років на посаді судді, половина строку навчання, 7 місяців роботи на посаді виконуючого обов`язки народного судді та 7 місяців служби в армії).

Відповідач подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Свою позицію аргументував тим, що ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII визначає вичерпний перелік посад, робота на яких включається до суддівського стажу. При розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача, відповідач виходив з суддівського стажу ОСОБА_1 в 26 років і беручи до уваги цей стаж, розмір його утримання повинен складати 62% (а. с. 20-21).

Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 14-15).

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, позивач з вересня 2016 р. має статус судді у відставці і отримує від ГУ ПФУ в Миколаївській області щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

В серпні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 14 серпня 2020 р. № 7/1-1338/20, в задоволення якої ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило.

Не погодившись з правомірністю такої відмови, позивач оскаржив її до суду і рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2021 р. у справі № 400/274/20 позовні вимоги були задоволені: ГУ ПФУ в Миколаївській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 р. на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 14 серпня 2020 р. № 7/1-1338/20 № 8-15/45/2020 (а. с. 8-9).

На виконання рішення суду, ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснило перерахунок, врахувавши розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, але одночасно розрахувало щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивача в розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Як визначено ст. 142 ч. 1-3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до ст. 142 ч. 4 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розраховується за такою формулою: після виходу у відставку, суддя отримує 50% від суддівської винагороди, яка виплачується працюючому на аналогічній посаді судді. У разі, якщо стаж роботи судді у відставці складає більше 20 років, за кожен повний рік роботи суддею понад цей строк, розмір утримання збільшується на 2% без обмеження максимальним розміром.

За таким розрахунком, виходячи з того, що ОСОБА_1 має 26 повних років роботи суддею, розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинен складати 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років + 2% за 6 років, тобто +12% = 62%).

Для виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90%, на чому наполягає позивач, його стаж роботи на посаді судді повинен складати 40 років.

90-відсотковий розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, був передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453-VI, але даний закон до спірних правовідносин застосувати неможливо, так як на теперішній час розмір суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюються виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII.

Діючим законом передбачені інші розміри суддівської винагороди та її розрахункова величина, а також встановлений інший розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Як Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453-VI, так і Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII гарантують право судді у відставці на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, але така гарантія не позбавляє законодавця права змінити порядок обрахунку суддівської винагороди та, як наслідок, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та/або їх окремі елементи.

Формули обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки передбачені Законами України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453-VI і "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, є різними і встановлюють два різних самостійних правових режими виплати такого утримання.

Особа може обрати спосіб обрахунку належної йому виплати в одному з правових режимів: або залишитися в розмірі передбаченому Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453-VI, або перейти в інший правовий режим за Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII.

В той же час, жодна норма обох цих законів не надає особі право на власний розсуд виокремлювати складові та елементи з кожного з наведених вище правових режимів.

Внаслідок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача за правилами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, загальний розмір належної йому виплати не зменшився, а збільшився, а тому неможливо стверджувати, що новий закон в порівнянні зі старим погіршує його становище та порушує соціальні гарантії.

За приписами ст. 242 ч. 5 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 27 вересня 2021 р. у справі № 580/585/21, при розгляді аналогічного спору висловлена така правова позиція:

"Розмір довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді (90%) визначений у порядку, передбаченому Законом № 2453-VI, відрізняється від порядку визначення розміру довічного грошового утримання судді, встановленому чинним Законом №1402-VIII, на підставі якого позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Така відмінність полягає в тому, що Законом № 2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема з окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018), на відміну від положень Закону № 1402-VIII, який передбачає сутнісно інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді; в даному випадку судді першої інстанції, - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, (стаття 135 Закону № 1402-VIII), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди (частина третя статті 142 Закону № 1402-VIII).

Отже, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом № 1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом № 2453-VI.

Колегія суддів зазначає, що зворотне зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону № 2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII. Вказане призведе до дискримінації останніх та суперечитиме положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів." (рішення суду доступне в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/99941090).

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне.

Предметом позовних вимог в цій справі, є вірний розрахунок відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і все обґрунтування позову стосується неможливості зменшення раніше призначеного відсоткового значення такого утримання. В той же час, в резолютивній частині своїх вимог позивач вказує, що 90% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, йому треба встановити з урахуванням суддівського стажу в 30 років, але позовна заява не містить жодних доводів про те, що відповідач невірно визначив суддівський стаж позивача і не врахував якусь його частину. Не надано позивачем і доказів того, що він звертався до ГУ ПФУ в Миколаївській області з вимогою зарахувати до суддівського стажу строку навчання, роботу на посаді виконуючого обов`язки народного судді та службу в армії, а тому в цій частині спору між сторонами не існує.

Питання вірного визначення суддівського стажу позивача, є підставою окремого позову і не може бути вирішено в рамках цієї адміністративної справи, так як потребує іншого обґрунтування позивачем своїх вимог та іншого предмету позову і призведе до підміни одного предмету позову іншим.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя А. О. Мороз