Справа № 520/8827/21
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 520/8827/21
адміністративне провадження № К/990/5003/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Губської О.А.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1
на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року
у справі №520/8827/21
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
20 жовтня 2021 року на зазначене рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу.
17 листопада 2021 року ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду: відмовлено в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку апеляційного оскарження та визнано неповажними зазначені у клопотанні причини пропуску Військовою частиною НОМЕР_1 строку звернення з апеляційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року по справі № 520/8827/21; апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом направлення до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року із зазначенням інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою з 13 жовтня 2021 року до 20 жовтня 2021 року та доказів на підтвердження цих причин.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку апеляційного оскарження відмовлено. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року по справі № 520/8827/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, Відповідачем подано касаційну скаргу.
Обговоривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з частиною третьою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
З тексту оскаржуваної ухвали та матеріалів касаційної скарги встановлено наступне.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено 10 серпня 2021 року, копію якого апелянтом отримано 13 вересня 2021 року, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Так останім днем звернення до суду з апеляційною скаргою було 13 жовтня 2021 року.
Проте, апеляційну скаргу Військовою частиною НОМЕР_1 подано засобами поштового зв`язку лише 20 жовтня 2021 року, тобто з порушенням тридцятиденного строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду.
Відповідачем не було зазначено поважних причин пропуску строку звернення до суду апеляційної інстанції з 13 жовтня 2021 року до 20 жовтня 2021 року та не підтверджено доказами поважність цих причин.
На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку апеляційного оскарження та визнання неповажними зазначені в клопотанні причини пропуску Військової частини НОМЕР_1 строку звернення з апеляційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року по справі № 520/8827/21.
Та як наслідок, судом апеляційної інстанції ухвалою від 17 листопада 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно із повідомленням про вручення поштового відправлення представник Військової частини НОМЕР_1 отримав копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху 16 грудня 2021 року.
На виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року, яке надійшло до Другого апеляційного адміністративного суду 28 грудня 2021 року.
В обґрунтування заявленого клопотання апелянт зазначає, що згідно Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 09 березня 2021 року № 141 "Про організацію самопредставництва інтересів Військової частини НОМЕР_1 , його посадових осіб у судах та інших державних органах" та відповідно до довіреності від 04 березня 2021 року № 126 обов`язки щодо представництва інтересів у суді покладено на помічника командира Військової частини НОМЕР_1 з правової роботи. Тобто помічник командира Військової частини НОМЕР_1 з правової роботи відповідає за ведення претензійно-позовної роботи у військовій частині відповідно до функціональних обов`язків, які на неї покладено наказами командира Військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до амбулаторної довідки помічник командира з правової роботи перебувала на лікуванні з 13 жовтня 2021 року по 20 жовтня 2021 року та фізично не могла виконувати свої обов`язки.
Дослідивши доводи клопотання заявника та матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що недоліки в організації роботи апелянта не можуть бути визнані такими обставинами, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови в задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Оцінюючи наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження Верховний Суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (№32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обґрунтованого рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.
Держава має дотримуватися принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею.
Виходячи з принципу "належного урядування", державні органи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, в тому числі при оскарженні судових рішень у судовому порядку. Будь-які зволікання з реалізацією права на апеляційне оскарження, у встановлений законодавцем для оскарження судового рішення саме по собі є порушенням принципу "належного урядування", про який наголошує ЄСПЛ у своїх рішеннях.
Таким чином, виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.
Слід зауважити, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Компанія «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А.» проти Іспанії).
У поданому клопотанні відповідач просив поновити строк апеляційного оскарження, оскільки з 13 жовтня 2021 року до 20 жовтня 2021 року хворіла помічник командира Військової частини НОМЕР_1 з правової роботи, на яку Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 09 березня 2021 року № 141 "Про організацію самопредставництва інтересів Військової частини НОМЕР_1 , його посадових осіб у судах та інших державних органах" покладено обов`язки щодо представництва інтересів у суді.
З тексту оскаржуваної ухвали вбачається, що відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 09 березня 2021 року № 141 "Про організацію самопредставництва інтересів Військової частини НОМЕР_1 , його посадових осіб у судах та інших державних органах", цим наказом затверджено Перелік осіб, уповноважених діяти від імені Військової частини НОМЕР_1 (самопредставництво) у судах та інших державних органах та встановлені особи, уповноважені діяти у судах та інших державних органах.
Як встановлено судом попередньої інстанції, в Переліку крім помічника командира Військової частини НОМЕР_1 з правової роботи значиться також інша особа - заступник командира дивізіону з морально-психологічного забезпечення 6 зенітного ракетного дивізіону військові частини.
В касаційній скарзі зазначено, що заступник командира дивізіону з морально-психологічного забезпечення 6 зенітного ракетного дивізіону військові частини наказом командира виключений із списків військової счастина НОМЕР_1 від 28 серпня 2021 року наказом №191 тому, як зазначає відповідач, останній не міг представляти інтереси відповідача.
Проте, відповідачем а підтвердження своїх доводів до суду апеляційної інстанції не було надано жодних доказів, які б могли підтвердити/спростувати вказані заявником обставини.
До суду також не було надано будь-яких доказів, що на час відсутності помічника командира Військової частини НОМЕР_1 з правової роботи, апеляційну скаргу по справі № 520/8827/21 не могла подати інша уповноважена особа.
Враховуючи вищевикладене, а також встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, Верховний Суд прийшов до висновку, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, що не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, а тому наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.
Пункт 4 частини 1 статті 299 КАС України, визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення норм процесуального права, а також касаційна скарга не містить доводів та доказів на спростування встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи.
Отже, суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження, вірно застосував положення статті 299 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справ) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 332, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі №520/8827/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

СуддіО.В. Калашнікова М.В. Білак О.А. Губська