Справа № 640/576/20
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року м. Київ № 640/576/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спутнік-Крим» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спутнік-Крим» (позивач, ТОВ «Спутнік-Крим») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 23.08.2019;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 23.08.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що формуючи висновок про нереальність господарських операцій з контрагентами позивача, фіскальний орган керувався доказами, які не можуть складати основу акту перевірки. У свою чергу, реальність згаданих операцій підтверджується належними первинними документами, з огляду на що, оскаржувані ППР є протиправними та підлягають скасуванню.

У відзиві ГУ ДПС у м. Києві, із посиланнями на акт перевірки зазначає про отримання інформації про наявність вироку по керівнику одного із контрагентів. Щодо інших, із посиланнями на матеріали досудового розслідування, вирок суду та податкову інформацію, зроблено висновок про неможливість ведення господарської діяльності.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Спутнік-Крим» службовими особами ГУ ДФС у м. Києві виявлені порушення податкового законодавства, викладені в акті перевірки від 01.08.2019 (Акт перевірки).

Перевіркою встановлено, про що зазначено у висновку акту перевірки, порушення позивачем:

пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п. 5, 7 ПСБО 15 «Доходи», п. 6 ПСБО 16 «Витрати», в результаті чого занижено ППП за 2016 рік на 70 435,00 грн.

п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1, ст. 188, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ на суму 54 975,00 грн.

У подальшому контролюючим органом самостійно донараховано грошові зобов`язання, на направлено на адресу позивача податкові повідомлення-рішення:

- № 2 від 23.08.2019, яким нараховано грошове зобов`язання з ППП на суму 70535,00 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 17 634,00 грн;

- № 2 від 23.08.2019, яким нараховано грошове зобов`язання з ПДВ на суму 54 975,00 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 27 488,00 грн.

Не погоджуючись зі згаданими ППР, ТОВ «Спутнік-Крим» звернулось з позовною заявою. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Висновки Акту перевірки, ґрунтуються на визнанні нереальними господарських операцій позивача з ТОВ «Селінкс Україна», ТОВ «Праймкорп», ТОВ «Алето Союз», ТОВ «Арт Білд Компані».

Із матеріалів справи та акту перевірки убачається, що ТОВ «Селінкс Україна» та ТОВ «Праймкорп» реалізовували на користь позивача матеріальні цінності, ланцюг походження та основні засоби яких не відповідають змісту господарських операцій. Крім того, щодо керівника ТОВ «Праймкорп» контролюючий орган оперує податковою інформацією щодо непричетності до господарської діяльності.

За змістом ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пп. 14.1.3 п. 14.1 ст. 14 ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Наказом Міністерства фінансів України № 290 від 29.11.1999 затверджено Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» (ПСБО 15).

Згідно з п. п. 5, 7 ПСБО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами:

дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

інші операційні доходи;

фінансові доходи;

інші доходи.

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

За змістом пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Оперуючи наведеними нормами, з урахуванням висновку про нереальність господарських операцій з ТОВ «Селінкс Україна» та ТОВ «Праймкорп», контролюючий орган дійшов до висновку про те, що матеріальні цінності на суму 184 115,00 грн, оформлені за операціями з ТОВ «Селінкс Україна» та на суму 58 603,00 грн (разом 242 718,00 грн) оформлені за операціями з ТОВ «Праймкорп», отримані позивачем безоплатно, натомість, з урахуванням положень ПСБО 15, повинні бути визнані доходом, як інші доходи від безоплатно наданих товарів, що є об`єктом оподаткування ППП.

Господарські операції позивача з ТОВ «Алето Союз», ТОВ «Арт Білд Компані», за змістом первинних документів, передбачали надання останніми послуг та також визнані контролюючим органом нереальними.

Наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999 затверджено Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» (ПСБО 16).

Відповідно до п. 6 ПСБО 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Статтями 138- 140 ПК України регламентовано питання коригування різниць, які виникають при визначенні об`єкта оподаткування ППП.

Оскільки положення згаданих статей не містить різниць, які б передбачали коригування фінансового результату до оподаткування на витрати за операціями, що не пов`язані з господарською діяльністю платника податків, або операціями, що мають ознаки нереальності, позивачем завищено витрати господарської діяльності на загальну суму 149 140,00 грн.

Стосовно господарських операцій ТОВ «Спутнік-Крим» з ТОВ «Селінкс Україна», контролюючим органом зазначено про їх нереальність, виходячи з наступного.

Контрагентом не подано фінансову звітність за 2016 рік, декларація з ППП за 2016 рік не подана, отримано протокол допиту керівника контрагента від 24.10.2017, в якому останній заявив про непричетність до господарської діяльності товариства.

При цьому, зі звітних документів ТОВ «Селінкс Україна» не підтверджується джерело походження придбаних позивачем товарів.

Господарські операції з ТОВ «Праймкорп» також визнаються нереальними з подібних підстав: заява керівника контрагента про непричетність, відсутність основних засобів та фінансової звітності.

Стосовно отриманих від ТОВ «Алето Союз» послуг, в акті перевірки звертається увага, окрім допиту керівника згаданого товариства, складена картка фіктивного підприємництва та наявність вироку щодо керівника товариства за ст. 205 КК України у справі № 522/15012/17.

Операції із ТОВ «Арт Білд Компані» вважаються нереальними через відсутність в останнього основних засобів та трудових ресурсів, відомості про непричетність до господарської діяльності товариства із протоколу допиту керівника останнього.

Таким чином, контролюючий орган резюмував про безпідставне віднесення вартості нереально отриманих послуг до складу витрат звітного періоду, а товари на суму 242 718,00 грн безпідставно не включено до складу прибутку, як безоплатно отримані.

З урахуванням задекларованих позивачем відомостей, згадані розбіжності призвели до заниження ППП у 2016 році на суму 70 435,00 грн, що склало основу ППР № 2 від 23.08.2019.

Слід звернути увагу, що жодних зауважень до наданих позивачем первинних документів контролюючий орган не наводить ані в акті перевірки, ані у відзиві на позовну заяву.

За змістом ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень;

господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію;

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

При цьому, суд погоджується із усталеним висновком відповідача про те, що реальною може бути лише та господарська операція, щодо якої не лише складено первинні документи, а яка призвела до реальних наслідків у вигляді руху коштів, товарів, надання послуг.

Наявними у матеріалах справи документами формально підтверджуються задекларовані позивачем господарські операції по придбанню товарів у ТОВ «Селінкс Україна» та ТОВ «Праймкорп», отримання послуг від ТОВ «Арт Білд Компані» та ТОВ «Алето Союз», проте нереальними вони визнаються з причин відсутності основних засобів та непричетності керівників до господарських операцій.

З даного приводу, суд зазначає про те, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Посилання контролюючого органу на відомості про відсутність у контрагентів позивача умов необхідних для ведення відповідної господарської діяльності, зокрема, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, як на підставу для відмови в позові, обґрунтовано відхилено судами, оскільки чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів. Відсутність у контрагентів добросовісного платника податку, яким є позивач, матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Згаданий висновок щодо застосування норм податкового законодавства викладений у постанові Верховного Суду від 30.08.2019 у справі № 804/17176/14.

Таким чином, оскільки під час проведення перевірки відповідач жодним чином не дослідив можливу обізнаність позивача про діяльність контрагентів поза межами правового поля та причетність до неї, підстави для настання відповідальності ТОВ «Спутнік-Крим» відсутні.

Стосовно протоколів допиту свідків-керівників контрагентів позивача, слід звернути увагу на те, що такі відомості не є безумовним підтвердженням обставин, про які вони свідчать.

Така інформація є лише однією з передумов для висновку про фіктивність підприємства, при цьому, доведення обізнаності платника податків про фіктивну діяльність його контрагентів також підлягає доведенню в даному випадку.

Стосовно господарський операцій із ТОВ «Алето Союз» відповідач звертає увагу на вирок від 14.11.2017 у справі № 522/15012/17.

Дослідивши згаданий вирок, судом встановлено, що ним визнано винним ОСОБА_2 (директор ТОВ «Алето Союз») у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України на підставі угоди про визнання винуватості від 12.01.2018.

Із мотивувальної частини вироку убачається, що об`єктивна сторона складу згаданого злочину не встановлювалась.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, від доведення звільняються обставини, встановлені, зокрема, у вироку, проте, якщо такі обставини за текстом вироку не досліджувались та не встановлювались, відсутні підстави для презюмування вчинення особою дій або допущення бездіяльності, які призвели до порушення податкового законодавства.

Про необхідність врахування досліджених у вироку обставин при розгляді податкових спорів, неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема у постанові від 12.11.2019 у справі № 826/17813/18, що додатково підтверджує можливість визнання господарських операцій нереальними, якщо керівник контрагента не мав відношення до діяльності товариства.

Водночас, оскільки об`єктивна сторона злочину директора ТОВ «Алето Союз» не встановлювалась, контролюючий орган не може посилатись на вирок, як єдиний та достатній доказ нереальності господарських операцій.

З урахуванням викладеного та звертаючи увагу на наявність достатніх первинних документів на підтвердження руху коштів та реального настання наслідків (отримання товару, послуг), доводи контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій є презюмованими.

Наслідково, визначення отриманого від контрагентів товару, як такого, що отриманий безоплатно, не підтверджується встановленими обставинами. З аналогічних причин, критично слід оцінювати доводи стосовно завищення витрат на придбання послуг.

Резюмуючи викладене, висновок про заниження позивачем ППП за 2016 рік не відповідає дійсності.

Передумовою для збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на 54 975,00 грн стали ті ж самі висновки про нереальність господарських операцій в контексті безпідставного формування податкового кредиту на суму сплаченого ПДВ.

Мотивуючи згаданий висновок, контролюючий орган посилається на п. 185.1 ст. 185 ПК України, відповідно до якого об`єктом оподаткування ПДВ є постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

За висновком суду, на даному посиланні, відповідач суперечить власним висновкам щодо нереальності господарських операцій, оскільки збільшуючи грошове зобов`язання з ПДВ презюмує їх здійснення, отримання позивачем товарів та послуг, що має бути віднесено до об`єкта оподаткування ПДВ.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) (п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Таким чином, необхідною передумовою визначення податкового кредиту є фактичне отримання товарів та послуг, водночас, оскільки податкові накладні підписувались особами, які заперечують причетність до господарської діяльності контрагентів позивача, а самі господарські операції визнавались нереальними, відповідна сума податкового кредиту визнана безпідставно сформованою.

У той же час, оскільки відповідачем не підтверджена нереальність таких операцій, суд констатує наявність підстав для формування сум податкового кредиту з ПДВ за операціями з вищезгаданими контрагентами.

За змістом п. 123.1 ст. 123 ПК України (в редакції на дати проведення перевірки) у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Керуючись згаданою нормою, на збільшене грошове зобов`язання з ППП за ППР № 2 від 23.08.2019 нараховано 17 634,00 грн штрафних санкцій, а на грошове зобов`язання з ПДВ за ППР № 2 від 23.08.2019 - 27 488,00 як за повторне визначення протягом 1095 днів.

Оскільки підстави для визначення згаданих грошових зобов`язань не підтверджуються викладеними вище висновками, передумови для застосування штрафних санкцій, передбачених п. 123.1 ст. 123 ПК України відсутні.

Таким чином, оскаржувані ППР складені без доведення нереальності господарських операцій позивача із контрагентами, що дозволяє дійти до висновку про відсутність належного рівня їх обґрунтування, з урахуванням чого, такі рішення слід визнати протиправними та скасувати.

Згідно з частинами 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку про недоведення відповідачем фактів порушення позивачем податкового законодавства та обставин, за яких контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання, натомість, підстав для застосування штрафних санкцій, з огляду на що, оскаржувані ППР підлягають визнанню протиправним та скасуванню, а позов - задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спутнік-Крим» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 23.08.2019.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 23.08.2019.

4. Стягнути витрати зі сплати судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спутнік-Крим» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві у розмірі 2559,49 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 49 копійок.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спутнік-Крим» (вул. Верховина, 91, м. Київ, 03179, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко