Справа № 240/44318/21
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Житомир справа № 240/44318/21

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.

за участю: представника позивача - Красовський В.М.,

представника відповідача - Кухар А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Подільського міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою суду від 05.01.2022року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 03.02.2022року в судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням представника Позивача для підготовки до судового розгляду та подання заперечень на відзив на позов.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що оскаржувана постанова була винесена виключно за результатами помилкового висновку про допущення Позивачем порушень вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт". На думку представника Позивача, Відповідач не врахував, що вказана правова норма містить вичерпний перелік документів, які автомобільні перевізники та водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, та на підставі яких виконують вантажні перевезення. Серед таких документів не має картки водія, а тому її відсутність не може бути підставою для застосування фінансових санкцій.

Представник Відповідача, Подільського міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, в судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що 23.11.2021року уповноваженими працівниками Управління у повній відповідності до вимог чинного законодавства в ході рейдової перевірки було встановлено, що під час надання послуг з перевезення вантажу Позивачем, як перевізником, було допущено порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме у водія була відсутня картка водія як документ, що необхідний при виконанні вантажних перевезень. Таке порушення, на думку представника Відповідача, правомірно стало підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що уповноваженими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 23.11.2021року на 286 км. + 274м. автомобільної дороги Виступовичі - Могилів Подільський було проведено перевірку транспортного засобу RENAULT PREMIUM, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 , з причіпом марки MEIERLING MSK-24, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , який належить Позивачу, та використовувався для перевезення вантажу, про що був складений відповідний акт.

Як зазначено в даному акті перевірки №305621 від 23.11.2021року, дослідженому судом, при наданні послуг з перевезення вантажу мало місце порушення вимог ст.34 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року N 2344-III (надалі - Закон N 2344-III), п.6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010року N340 (надалі - Положення N340), та п.3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010року N 385 (надалі - Інструкція N 385), а саме незабезпечення водія оформленою карткою водія (а.с.9).

За результатами розгляду акту перевірки №305621 від 23.11.2021року та доданих до нього матеріалів Відповідачем була винесена оскаржувана постанова №309515 від 21.12.2021року про застосування до Позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00грн. (а.с.8).

Як зазначено в постанові №309515 від 21.12.2021року та відповідно до пояснень представника Відповідача в судовому засіданні, підставою для застосування до Позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00грн. стало порушення вимог ст.48 Закону N 2344-III), а саме незабезпечення водія оформленою карткою водія.

Суть спору між сторонами зведена виключно до того, чи відноситься картка водія до переліку документів, необхідних при виконанні вантажних перевезень.

Загальновідомо, що картка водія для тахографа - це пластикова карта з вбудованим мікрочіпом, вона є "ключем", що забезпечує ідентифікацію та аутентифікацію водія з використанням шифрувальних (криптографічних) засобів. Вона дозволяє зчитувати з цифрового пристрою записану і збережену інформацію про дотримання водієм режиму праці та відпочинку, контролю швидкості і часу руху автомобіля.

Як зазначено в позові, та відповідно до пояснень представника Позивача в судовому засіданні правова норма ст.48 Закон N 2344-III містить вичерпний перелік документів, які автомобільні перевізники та водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, та на підставі яких виконують вантажні перевезення. Серед таких документів не має картки водія, а тому її відсутність не може бути підставою для застосування фінансових санкцій.

Такі доводи Позивача та його представника в судовому засіданні не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, в силу вимог ст.48 Закону N 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У вказаній правові нормі законодавець не містить вичерпного переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів і робить відсилку на інші документи, передбачені законодавством.

В розумінні вимог ст. 2 Закону N 2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

При цьому суд враховує, що статтею 6 Закону N 2344-III визначено, що загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує, зокрема, нормативно-правове регулювання діяльності автомобільного транспорту.

Нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, прийняті в межах його компетенції, обов`язкові до виконання на території України.

В зв`язку з цим суд погоджується з доводами Відповідача, що Положення N340 та Інструкція N 385 є нормативно-правовими актами у сфері автомобільних перевезень.

Так, в п.1.1. Положення N340 прямо зазначено, що це Положення розроблено відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт".

Аналогічно в 1.1 Інструкції N 385 також прямо зазначено, що цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Закону України "Про автомобільний транспорт".

Так, відповідно до вимог п.6.1 Положення N340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн, що використовуються для вантажних перевезень, повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв (п.6.3 цього ж Положення N340).

Відповідно до вимог п.3.3 Інструкції N 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, окрім іншого, має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Як зазначено в п.3.5 цієї ж Інструкції N 385, перевізники, окрім іншого, забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий).

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку (п.3.6 Інструкції N 385).

Суд враховує, що в силу вимог ст.34 Закону N 2344-III, автомобільний перевізник повинен, окрім іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, та забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Отже, вказаними нормами передбачено обов`язок саме Позивача як перевізника забезпечити умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства і на їх підтвердження забезпечити водія індивідуальною карткою водія для тахографа.

Такий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 р. у справі N 823/1199/17 і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню судом при вирішенні даного спору.

Суд також враховує, що згідно пункту 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 N 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, в тому числі наявність чи відсутність індивідуальної картки водія для тахографа.

Як встановлено у судовому засіданні ні під час перевірки, ні на час розгляду даної справи у суді Позивач не мав та не надав належних доказів щодо забезпечення водія в ході надання 23.11.2021року послуг з вантажних перевезень індивідуальною карткою водія для тахографа.

Також Позивач не надав ні під час перевірки, ні на час слухання справи доказів наявності контрольної книжки водія, ведення якої передбачено пунктом 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів для водіїв, що керують транспортними засобами, які не обладнані тахографом.

Відповідно до вимог абзацу третього частини першої статті 60 Закону N 2344-III (у редакції Закону України від 03.06.2021 р. N 1534-IX) за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд робить висновок, що Позивач надавав послуги з перевезення вантажів без оформлення усіх документів, які передбачені для автомобільного перевізника статтею 48 Закону N 2344-III, а тому допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт і до нього правомірно на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону N 2344-III застосована санкція у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн.

Суд зазначає про відсутність в потребі надавати оцінку іншим аргументам представників сторін, так як судом належним чином надана оцінка основним їх доводам, що є достатнім для ухвалення судового рішення в даній справі та узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях (зокрема, рішення у справі "Суомінеен проти Фінляндії" (№37801/97), рішення у справі "Вагнер та J.M.W.L. проти Люксембургу" (№76240/01) та рішення у справі "Фабрі проти Франції"(№16754/08)).

На підставі викладеного суд робить висновок про безпідставність доводів Позивача та про відсутність підстав для задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 18 лютого 2022 року