Справа № 642/2849/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 р.Справа № 642/2849/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Державної митної служби України на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Труханович В.В., м. Харків, повний текст складено 20.10.21 року по справі № 642/2849/21

за позовом ОСОБА_1

до Київської митниці Державної митної служби України

про скасування постанови про порушення митних справ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Київської митниці Державної митної служби України з позовом до Київської митниці Державної митної служби України, в якому просила суд:

- скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 22.04.2021 року № 0334/10000/21, винесену Київською митницею Держмитслужби.

- провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт посилається на необґрунтованість позовних вимог та хибність висновків суду першої інстанції про неправомірність рішення митного органу. Зауважив, що строк тимчасового вивезення товару згідно ЕМД № UA 100540/2020/165755 у митному режимі переробки за межами митної території України обчислено до 21.02.2021. Відповідно, станом на 01.03.2021 такий строк директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» Тімоніною Кристиною Михайлівною перевищено на 8 діб. Таким чином, зазначені дії директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» - громадянки України ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 480 Митного кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначила, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 18 листопада 2020 року сектором митного оформлення (Коростишів) митного поста «Житомир» Київської митниці Держмитслужби у митному режимі ЕК 61 АА (переробка за межами митної території України) за посередництвом декларанта фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 » (обліковий номер: НОМЕР_1 , код платника податків: НОМЕР_2 ) оформлено електронну митну декларацію №UA100540/2020/165755, згідно якої товариство з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» в особі директора Тімоніної К.М., на підставі контракту від 20.10.2020 №1245/820.8345, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» та «Inkla Trading & Engineering Gmbh» (м. Клагенфурт, Австрія), додатку №1 до вказаного контракту, міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) №484302, проформи-інвойсу від 23.10.2020 №231020, пакувального аркушу (Packaging List # PF 10) від 18.11.2020, заяви директора ТОВ «Паперова фабрика» ОСОБА_1 на розміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території України від 23.10.2020 (вхідний митниці від 28.10.2020 №8071/13- 36), вивезено за межі митної території України до «Inkla Trading & Engineering Gmbh» (м. Клагенфурт, Австрія) під зобов`язання про зворотне ввезення на митну територію України у строк до 21.02.2021 року для виконання комплексного сервісу і ремонту з нанесенням нового покриття на робочу поверхню товару: «частини зі сталі для каландрового обладнання для виробництва паперу або картону: вал каландровий Кюстерс № 210-17502-02-02, у зношеному стані, виробник Kusters», в кількості 1 шт.» (далі - товар) (графа 31 ЕМД № UA100540/2020/165755), код згідно УКТ ЗЕД: (гр. 33), вагою брутто 3220 кг. (гр. 35), нетто 2720 кг. (гр, 38), вартістю 7500,00 евро (гр. 22, 42), що по курсу НБУ на день оформлення складало 250 473,00 грн (гр. 46). Відправник товару та особа, відповідальна за фінансове врегулювання: Товариство з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» (графи 2, 9); одержувач товару: SehaferRolls. d.o.o. Slovenia, 4502 Kranj, Skofjeloska 6, «INKLA TRADING & ENGINEERING GmbH» Voelkermarkter - Ring 14/3/23, A- 9020 Klagenfurt Austria (Австрія) (гр. 8), транспортний засіб відправлення та на кордоні: НОМЕР_3 / А04623ХР (графи 18,21). (а.с. 26, 27, 28-34, 35-36, 37

Станом на 01.03.2021 товар на митну територію України, що попередньо був вивезений у строк до 21.02.2021, не ввезено на митну територію України та не поміщено в інший митний режим.

На запит митного поста «Житомир-центральний» Київської митниці Держмитслужби від 25.02.2021 № 7.8-28.14-01/395, Товариство з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» листом від 01.03.2021 № 20 проінформувало про наступне: «... на жаль, у зв`язку з пандемією та складностями комунікації з контрагентом інженером нашого підприємства не були подані документи на подовження строку зворотного ввезення. Головний інженер ОСОБА_3 , відповідальний за комунікацію з контрагентом та митницею, 18 лютого 2021 року мав прийом у лікаря у Центральній районній лікарні ім. Д.І. Потєхіна Коростишівської міської ради м. Коростишів, вул. Героїв Небесної Сотні, 58. Та отримав рекомендації щодо самоізоляції за причин поганого самопочуття, із-за чого не зміг здійснити подачу заяви на продовження строків».

Відносно позивача складено протокол про порушення митних правил від 01.03.2021 №0334/10000/21 за статтею 480 Митного кодексу України, який було направлено на її адресу (а.с. 17, 18-23)

На думку позивача вказаний протокол було винесено з порушенням митних правил, у зв`язку з чим її представник надав на нього заперечення та 22.04.2020 року прийняв участь й його розгляді. (а.с. 24-25)

Постановою у справі про порушення митних правил від 22.04.2021 року № 0334/10000/21, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушень митних правил, передбачених ст. 480 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000, 00 грн. (а.с. 11-16)

Зазначена постанова була направлена на адресу позивача по справі та була отримана нею 05 травня 2021 року.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена статтею 480 Митного кодексу України, належним чином не доведений і не встановлений.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Митного кодексу України, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

У разі якщо законодавством України передбачена можливість виконання митних формальностей без подання митної декларації, застосовуються норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день виконання таких формальностей.

Норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

У разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Згідно п. 3, 6, 7 ч.1 ст.8 Митного кодексу України, митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, митний режим - це комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Статтею 71 Митного кодексу України визначено, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом.

Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 162 Митного кодексу України, переробка за межами митної території - це митний режим, відповідно до якого українські товари піддаються у встановленому законодавством порядку переробці за межами митної території України без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, за умови повернення цих товарів або продуктів їх переробки на митну територію України у митному режимі імпорту.

Згідно до ст. 166 Митного кодексу України, строк переробки товарів за межами митної території України встановлюється митним органом у кожному випадку під час надання дозволу підприємству-резиденту, виходячи з тривалості процесу переробки товарів та розпорядження продуктами їх переробки. Зазначений строк обчислюється, починаючи з дня завершення митного оформлення митним органом українських товарів для переробки. За заявою підприємства, якому видано дозвіл на переробку товарів, з причин, підтверджених документально, строк переробки товарів за межами митної території України продовжується зазначеним органом, але загальний строк переробки не може перевищувати 365 днів, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Зі змісту ч. 3 ст. 150 Митного кодексу України слідує, що відповідальність перед органами доходів і зборів за порушення визначеного порядку переробки товарів несе підприємство, якому видано дозвіл на проведення операцій з переробки товарів на митній території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 480 Митного кодексу України, порушення встановленого цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядку здійснення операцій з переробки товарів, у тому числі невивезення за межі митної території України (неввезення на митну територію України) товарів, що переміщувалися через митний кордон України з метою переробки, та/або продуктів їх переробки після закінчення строку переробки, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 173 Митного кодексу України встановлено умови завершення режиму переробки за межами митної території.

Так, митний режим переробки за межами митної території завершується:

1) шляхом імпорту продуктів переробки; або

2) шляхом реімпорту відповідно до статті 78 цього Кодексу товарів, що вивозилися в режимі переробки за межами митної території; або

3) шляхом експорту продуктів переробки чи товарів, що вивозилися в режимі переробки за межами митної території; або

4) у випадках, передбачених частиною другою цієї статті.

Митний режим переробки за межами митної території припиняється митним органом у разі: 1) конфіскації товарів; 2) повної втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту такої аварії або дії обставин у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі припинення митного режиму переробки за межами митної території згідно з частиною другою цієї статті повернення товарів та продуктів їх переробки на митну територію України не вимагається, а гарантії, надані відповідно до статті 164 цього Кодексу, повертаються тільки у разі повної втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили.

Таким чином, поміщення товарів у митний режим переробки здійснюється за умови отримання підприємством (особою) відповідного дозволу митного органу на певний строк.

Припинений зазначений митний режим може бути митним органом, у тому числі, у разі повної втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту такої аварії або дії обставин у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ч. 2 ст. 486 Митного кодексу України, провадження в справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Положеннями ч. 4 ст. 494 Митного кодексу України встановлено, що власноручно викладені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення.

Згідно з ч. 9, 10 ст. 494 Митного кодексу України, якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

Відповідно до ст. 508 Митного кодексу України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Відповідно до ч. 1 ст. 523 Митного кодексу України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що у строк до 21.02.2021 року товар на митну територію України, що попередньо був вивезений, не ввезено та не поміщено в інший митний режим, як і своєчасно не подано заяву на продовження строків.

Позивач зазначені обставини не заперечувала та в обґрунтування відсутності у своїх діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 480 МК України, зазначила, що на момент складення протоколу вона перебувала у відпустці, а отже щодо неї не могло бути складено протокол, оскільки її обов`язки виконувала інша особа.

Згідно з ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Пунктом 43 ст.4 Митного кодексу України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Крім того, статтею 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Таким чином, вищезазначеними положеннями Митного кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено коло осіб, які є перевізниками та можуть бути суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а саме керівник або інші працівники підприємств, які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених Митним кодексом України та є відповідальними за перевезення вантажу.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинили, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Виявлення факту порушення митних правил, які відповідно до статті 481 Митного кодексу України є підставою для порушення справи про порушення митних правил, повинно робитися виключно за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення, елементом якого є вина суб`єкта.

Згідно зі статтею 495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Притягнення до адміністративної відповідальності має здійснюватися у певному порядку, на підставі процесуальних норм, що регламентують провадження у справі про порушення норм законодавства.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає необхідним звернути увагу на те, що відповідно до вимог частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом було встановлено, що в період з 01.02.2021 по 07.03.2021 ОСОБА_1 перебувала у щорічній відпустці, що підтверджується наказом від 22.01.2-21 № 5-С та табелем робочого часу. Отже, станом на 01.03.2021 позивач не була наділена організаційно-розпорядчими функціями, оскільки перебувала у відпустці, з цих причин не могла брати на себе зобов`язання про зворотне вивезення товару, а тому в її діях відсутні ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 481 Митного кодексу України. На момент перебування позивача у відпустці, відповідно до наказу № 10 від 22.01.2021 "Про суміщення обов`язків", виконання обов`язків директора, тобто організаційно-розпорядчих функцій було покладено на іншу особу ОСОБА_3 (а.с. 38, 39-41).

За вищевикладених обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях позивача склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачене статтею 480 Митного кодексу України, належним чином не доведений і не встановлений.

З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтовність позовних вимог про скасування постанови у справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 .

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.10.2021 по справі № 642/2849/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко