Справа № 340/5117/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 340/5117/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року (головуючий суддя Петренко О.С.)

в адміністративній справі №340/5117/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Кетрисанівської сільської ради про визнання протиправним, скасування

рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 20.08.2021 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Кетрисанівської сільської ради, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кетрисанівської сільської ради Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність /шляхом безоплатної передачі/ для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 від 24.06.2021 р. №1397;

- зобов`язати Кетрисанівську сільську раду, не пізніше 30 днів з дня набрання рішенням законної сили, затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки /кадастровий номер :02:000:5307/ у власність /шляхом безоплатної передачі/ для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 (код КВЦПЗ А 01.03) загальною площею 1,4 га за адресою Тарасівська сільська рада Бобринецький район Кіровоградська область.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення Кетрисанівської сільської ради Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність /шляхом безоплатної передачі/ для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 від 24.06.2021 р. №1397 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Так, позивачка вважає протиправною відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з посиланням на те, що на даний час Кетрисанівська сільська рада не набула права власності на вказану земельну ділянку. Вважає, що відповідач діяв всупереч вимогам земельного законодавства та порушив її право на отримання у власність земельної ділянки в порядку безоплатної приватизації. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення 7 сесії 8 скликання Кетрисанівської сільської ради "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність /шляхом безоплатної передачі/ для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 " від 24.06.2021 р. №1397;

- зобов`язано Кетрисанівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки / кадастровий номер - :02:000:5307/ у власність /шляхом безоплатної передачі/ для ведення особистого селянського господарств (код КВЦПЗ А 01.03) загальною площею 1,4 га за адресою Тарасівська сільська рада Бобринецький район Кіровоградська область, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в оскарженому рішенні відсутнє посилання на вказане рішення №156 та не наведено які саме порушення вимог статті 118 ЗК України чи іншого нормативно-правового акту допустив позивач при зверненні із заявою про затвердження проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також відсутні будь-які мотиви щодо прийняття такого рішення. Так, спірне рішення містить посилання на норми Земельного Кодексу України та те, що на даний час відповідач не набув права власності на вказану земельну ділянку. Вказав, що інших обставин, які б свідчили про неможливість ведення позивачем на земельній ділянці особистого селянського господарства в оскаржуваному рішенні відповідачем не наведено. Приписами пункту "а" частини 2 статті 22 Земельного кодексу України встановлено, що до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Таким чином, наведена норма свідчить про наявність у позивача права щодо використання земельної ділянки як пасовища в межах ведення особистого селянського господарства, відтак дійшов висновку, що рішення від 24.06.2021 №1397 прийняте у порушення вимог Земельного кодексу України та не відповідає критеріям відповідності, наведеним у частині 2 статті 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню, як протиправне. Для повного захисту прав позивача, суд дійшов висновку зобов`язати Кетрисанівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,4га для ведення особистого селянського господарства за адресою Тарасівська сільська рада Бобринецький район Кіровоградська області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги серед іншого вказує, що підставою для відмови у затвердженні поданого позивачкою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства стало те, що 02.09.2021року земельну ділянку було зареєстровано як громадське пасовище.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції позивачкою не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12.12.2019 за №11-9084/14-19-СГ позивачці надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с.22).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Тектоареал» розроблений проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,4 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (за межами населеного пункту).

Земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :02:000:5307 (а.с.12).

Вказаний проект землеустрою погоджений експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, про що складено висновок від 26.05.2020 №7575/82-20 (а.с.50).

В подальшому, позивачка звернулася до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою.

Рішенням шостої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.06.2021 №1397 відмовлено позивачці у затвердженні проекту землеустрою в зв`язку з тим, що сільська рада не набула права власності на вказану ділянку.

Позивачка вважає протиправним рішення Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.06.2021 №1397 про відмову у затвердженні проекту землеустрою.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій" від 22. 05.2003 року № 858-IV.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предметом даного спору є правомірність/протиправність рішення відповідача від 24.06.2021 року №1397 "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 ", яким позивачці відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:5307) шляхом безоплатної передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства (КВЦПЗ 01.03), загальною площею 1,4000 га, з них: 1,4000 га - пасовища, що знаходиться за адресою: Тарасівська сільська рада, Бобринецький район, Кіровоградська область, у зв`язку з тим, що Кетрисанівська сільська рада не набула права власності на цю земельну ділянку) (а.с. 11).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять Свідоцтво про шлюб, згідно якого громадянка України ОСОБА_2 після державної реєстрації шлюбу набула прізвище ОСОБА_4 (а.с. 9).

В силу статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська рада питання регулювання земельних відносин повинна вирішувати виключно на пленарних засіданнях і відповідно до закону.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, чинним законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення на сесії.

Повноваження сільської, селищної, міської ради у галузі земельних відносин передбачені, зокрема, статтями 12, 122 Земельного кодексу України.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ст. 122 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки.

Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частин 9, 10 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, чинним законодавством чітко визначено, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, розглядає клопотання у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що положення частини 9 статті 118 Земельного кодексу України не надають відповідному органу місцевого самоврядування приймати будь-яке інше рішення ніж про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 № 1423-IX Розділ Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України було доповнений пунктом 24, яким, передбачено, що надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними.

Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом.

Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що підставою відмови позивачці у затвердженні проекту землеустрою стало те, що на даний час відповідач не набув права власності на земельну ділянку про яку зазначає позивачка.

При цьому у відзиві на позов та в апеляційній скарзі відповідач вказує, що, відповідно до рішення п`ятої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради від 26.02.2021 №156, земельні ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення під пасовищами, які не надані у власність і користування та розташовані за межами населених пунктів на території Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, відведено під громадські пасовища.

Матеріали справи містять копію рішення п`ятої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 26.02.2021 №156, яким сільська рада вирішила:

- створити громадські пасовища на території Кетрисанівської громади (пункт 1);

- затвердити Положення про громадські пасовища, які створюються в адміністративних межах Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (пункт 2);

- надати дозвіл Кетрисанівській сільській раді Кропивницького району Кіровоградської області на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, орієнтовною площею 5660 га пасовищ, за рахунок земель комунальної власності не наданих у власність і користування, для створення громадських пасовищ (код КВЦПЗ 18.00) розташованих за межами населених пунктів на території Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (пункт 3).

Водночас, Рішенням Кетрисанівської сільської ради №1866 "Про внесення змін до рішення сесії Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 26.02.2021 року №156" затверджено перелік земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється, у тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5307.

Слід зазначити, що в оскаржуваному рішенні Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.06.2021 №1397 про відмову у затвердженні проекту землеустрою - відсутнє посилання на рішення №156 та не наведено які саме порушення вимог статті 118 ЗК України чи іншого нормативно-правового акту допустила позивачка при зверненні із заявою про затвердження проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також відсутні будь-які мотиви щодо прийняття такого рішення.

Так, спірне рішення Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.06.2021 №1397 про відмову у затвердженні проекту землеустрою містить посилання на норми Земельного Кодексу України, а також те, що на даний час відповідач не набув права власності на вказану земельну ділянку.

В силу абзацу другого частини 2 статті 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, адміністративний суд під час перевірки правомірності оскаржуваної відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, повинен надати правову оцінку тим обставинам, що зазначені безпосередньо у рішенні відповідача, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності (виправдання) свого акту.

Отже, оскільки аргумент, що досліджується, у тексті оскаржуваного рішення не зазначений відповідачем, то такий аргумент у подальшому не може братися судом до уваги під час розгляду спору щодо оскарження відмови.

Інших обставин, які б свідчили про неможливість ведення позивачем на земельній ділянці особистого селянського господарства в оскаржуваному рішенні (рішенні Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.06.2021 №1397 про відмову у затвердженні проекту землеустрою) відповідачем не наведено.

Приписами пункту "а" частини 2 статті 22 Земельного кодексу України встановлено, що до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Таким чином, наведена норма дає підстави для висновку про наявність у позивачки права щодо використання земельної ділянки як пасовища в межах ведення особистого селянського господарства.

Водночас, інших, передбачених ст. 118 Земельного кодексу України підстав для відмови позивачці у затвердженні проекту землеустрою у оскаржуваному рішенні (рішення Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.06.2021 №1397 про відмову у затвердженні проекту землеустрою) - не наведено.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення відповідача від 24.06.2021 №1397 прийняте у порушення вимог Земельного кодексу України та підлягає скасуванню, як протиправне.

Вирішуючи питання про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 118 Земельного кодексу України прямо передбачено обов`язок органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування прийняти відповідне рішення у випадку надання погодженого проекту землеустрою.

Водночас, частиною 10 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено право особи на оскарження відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або у випадку залишення клопотання без розгляду.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що станом на день винесення спірного рішення (рішення Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.06.2021 №1397 про відмову у затвердженні проекту землеустрою) було наявне позитивне рішення належного суб`єкта владних повноважень про надання позивачці дозволу на розроблення проекту землеустрою, проект землеустрою погоджено експертом держаної експертизи, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер.

Згідно ч.3 ст.245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Питання ефективності правового захисту неодноразово аналізувалося у рішеннях Верховного Суду та ЄСПЛ.

Зокрема, у рішенні Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 зазначено, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції (Постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач відмовив у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки у власність шляхом прийняття, у встановленому законом порядку, відповідного рішення.

Тобто, відповідач вирішив дане питання у порядку, що відповідає вимогам чинного законодавства.

В той же час, судом встановлено, що таке рішення є необґрунтованим, оскільки не містить жодної визначеної Земельним кодексом України правової підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Таким чином, встановлені судом обставини справи та наведені норми чинного законодавства дають підстави для висновку, що відповідачем, при прийнятті оскаржуваного рішення (рішення Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.06.2021 №1397 про відмову у затвердженні проекту землеустрою), не дотримано зазначених принципів, зокрема, останнім відмовлено позивачці без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття правомірного рішення, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.06.2021 №1397 про відмову у затвердженні проекту землеустрою - підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виходу за межі позовних вимог для ефективного захисту прав позивачки, а саме, для повного захисту прав позивачки необхідно зобов`язати Кетрисанівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,4га для ведення особистого селянського господарства за адресою Тарасівська сільська рада Бобринецький район Кіровоградська область.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 09 січня 2020 року у справі №812/1264/17 (№К/9901/46454/18).

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З врахуванням того, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Враховуючи результати апеляційного перегляду, не підлягають розподілу судові витрати.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329, 383 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 03.02.2022 та в силу ст. 328 КАС України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07.02.2022.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова