Справа № 640/16575/20
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

01 лютого 2022 року м. Київ№ 640/16575/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М., розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Тараненко Ольги Олегівни, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Тараненко Ольги Олегівни, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в якій просить суд визнати протиправними дії та рішення щодо відмови в реєстрації речових прав на нерухоме майно та зобов`язати відповідача зареєструвати за позивачем право власності на частку квартири.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин в межах таких відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту позовної заяви убачається, що позивачу відмовлено в реєстрації права власності на Ѕ частку квартири, оскільки не подано документ, що підтверджує набуття речових прав на нерухоме майно.

В якості документа на підтвердження такого права позивачем надано Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20.01.2020 у справі № 752/16914/19, ухваленого в межах окремого провадження, в резолютивній частині якого встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 .

Разом із відзивом відповідачем подано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2020, за змістом якого, право власності на згадану квартиру належить Голосіївській районній в м. Києві раді.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 18.11.2019 у справі № 808/772/18 зазначила, що при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, вирішальним для визначення підсудності справи про оскарження рішення державного реєстратора стосовно нерухомого майна, є наявність або відсутність спору про право.

Як вже зазначалось, в межах окремого провадження у справі № 752/16914/19 зазначено, що право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 встановлено за ОСОБА_1 .

За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про цивільне право.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно (ст.105 ЦК) чи зареєстровано за іншою особою.

У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення наголошено, що слід розрізняти судовий порядок встановлення факту володіння будівлею на праві приватної власності від судового порядку визнання права власності на будівлю. У першому випадку справи розглядаються в порядку окремого провадження, що передбачено статтями 234, 256 ЦПК, у другому - у позовному провадженні за нормами ЦК.

З урахуванням викладеного, навіть за наявності рішення про встановлення факту належності нерухомого майна на праві власності в окремому провадженні, не вирішеним залишається спір між ОСОБА_1 та Голосіївською районною в м. Києві радою щодо визнання права власності.

Оскільки такий спір є приватно-правовим та передує заявленому публічно-правовому спору, дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи(ч. 1 ст. 239 КАС України).

Резюмуючи викладене, публічно-правовий спір щодо порядку державної реєстрації прав власності на нерухоме майно поглинається приватно-правовим спором, що передує такій реєстрації, який може бути вирішений місцевим загальним судом в порядку позовного провадження за правилами цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 238, 239, 241- 243, 248, 256, 293- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Тараненко Ольги Олегівни, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії закрити.

2. Роз`яснити позивачу, що розгляд даного с спору віднесено до підсудності місцевого загального суду в порядку позовного провадження за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко