Справа № 640/33728/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року м. Київ № 640/33728/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, стягнення моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської районної державної адміністрації) щодо тимчасового затримання автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та поміщення його на спеціальний майданчик Дарницького району для зберігання транспортних засобів, що мали місце 28.06.2020;

- стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської районної державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 10 000,00 (десять тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, 1957,00 (одна тисяча вісімсот тринадцять) гривень завданої матеріальної шкоди.

На обґрунтування позову зазначено, що позивач є правомірним володільцем автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з правом керування ТЗ, який на праві власності належав його покійному батьку ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію ТЗ та свідоцтвом про смерть батька.

Разом з тим, 28.06.2020 року працівником Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради вчинено дії щодо тимчасового затримання 28.06.2020 року автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які позивач вважає незаконними з огляду на те, що паркування його транспортного засобу не відноситься до жодного переліченого у ст.265-4 КУпАП випадку, оскільки його автомобіль знаходився у межах напрямного островку знаку дорожньої розмітки « 1.16.1-.16.2» ПДР України, що підтверджено фотокопіями з супровідним листом, надісланими позивачеві відповідачем на його запит, а не в зоні дії пішохідного переходу, як було вказано у постанові, отже, він не створював суттєвих перешкод дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

З огляду на завершення терміну, встановленого частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є правомірним володільцем автомобілю марки MITSUBISHI OUTLANDER 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з правом керування транспортного засобу, який належав покійному батьку ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 11.06.2016 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. (а. с. 7-8)

28 червня 2020 року головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Панченком Володимиром Миколайовичем винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серія АС № про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

У цей же день зазначений автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 затримано та поміщено на спеціальний майданчик Дарницького району для зберігання транспортних засобів.

Як встановлено судом, позивач скористався своїм правом та оскаржив в судовому порядку постанову головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) серії АС № від 28 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності (справа № 755/12112/20).

На момент звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва із даним позовом, рішення у справі № 755/12112/20 ще винесене не було.

Вважаючи дії Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо тимчасового затримання автомобіля протиправними, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва за захистом своїх порушених прав, а також відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди.

Суд перш за все зазначає, що предметом дослідження та оцінки у даній справі, в контексті заявлених предмету та підстав позову, є власне дії Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, як суб`єкта владних повноважень, щодо тимчасового затримання транспортного засобу із одночасним заявленням вимог про відшкодування шкоди, завданої такими протиправними, на думку позивача, діями відповідача.

З огляду на положення частини 5 статті 21 КАС України, суд вважає за можливе розглянути цей спір в межах юрисдикції адміністративного суду.

При цьому, оцінка рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, знаходиться поза межами компетенції окружного адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд застосовує законодавство, яке діяло під час виникнення правовідносин та виходить із наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 15.10 д) ПДР України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Згідно з ч. 1 cт. 260 КУпАП з метою припинення адміністративних правопорушень та для забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається тимчасове затримання транспортного засобу.

Відповідно до cт. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик (ч. 3 ст. 265-2 КУпАП).

Відповідно до приписів ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з розділом 7 Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року № 2089 у структурі Департаменту утворюється управління (інспекція) з паркування, положення про яке затверджується наказом Департаменту. У складі управління (інспекції) з паркування Департаменту діють інспектори з паркування.

Згідно п. 8 Порядку тимчасово затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою КМУ № 990 від 14.11.2018 передбачено, що у разі коли в режимі фотозйомки (відеозапису) зафіксоване адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки), інспектор з паркування зобов`язаний розмістити на лобовому склі транспортного засобу: копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - якщо технічні можливості дають можливість установити відповідальну особу, зазначену в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення; або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності - якщо технічні можливості не дають можливості установити відповідальну особу, зазначену в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 7 вказаного Порядку у разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, інспектор з паркування складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, а якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, інспектор з паркування не складає зазначений акт і не здійснює тимчасове затримання транспортного засобу, але виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках можливо виключно за наявності обґрунтованих підстав, що особою вчинено адміністративне правопорушення передбачене зокрема частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 КУпАП та є крайнім заходом для припинення цих адміністративних правопорушень, який можливо застосувати лише у разі відсутності можливості усунути в іншій спосіб та при цьому, вичерпано інші заходи впливу.

Відтак, для правильного вирішення даного спору необхідно встановити, чи був розміщений транспортний засіб позивача таким чином, що суттєво перешкоджав дорожньому руху, оскільки це є необхідною умовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та відповідно для затримання та доставки транспортного засобу на спеціальний майданчик.

При розгляді зазначеної справи суд установив, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2021 у справі 755/12112/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Панченка Володимира Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване не в автоматичному режимі фотозйомки (відеозапису) від 28.06.2020 року задоволено; скасовано постанову серії АС № від 28 червня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), винесену інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Панченка Володимира Миколайовича, за ч. 3 ст. 122 КУПАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. у зв`язку з відсутністю суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як убачається зі змісту рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2021 у справі № 755/12112/20 судом надавалась оцінка дотримання Правил дорожнього руху позивачем, а саме: «Як убачається із доданих до відзиву на позов фотознімків з місця правопорушення, автомобіль «Мітсубісі», д.н.з. НОМЕР_3 , був зупинений 28.06.2020 р. о 14 год. 59 хв. на бул. Русанівській, 1 в м. Києві, безпосередньо перед розміткою 1.14.2 та розташованим на ближній межі переходу біля знаку 5.35.1 «Пішохідний перехід» ПДР України, що являється порушенням пункту 15.9 г) ПДР України, яким визначено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі, в даному конкретному випадку, не потребує володіння спеціальними засобами для виміру відстані автомобіля до пішохідного переходу, адже кузов автомобіля знаходиться в безпосередній близькості до розмітки 1.14.2.

За таких обставин, посилання позивача про відсутність складу адміністративного правопорушення у зв`язку з відсутністю події, не знайшли свого підтвердження під час розгляду адміністративної справи, та спростовуються наданими відповідачем доказами, а саме відеознімками з місця скоєння адміністративного правопорушення.».

Таким чином, фактичні обставини знаходження автомобілю MITSUBISHI OUTLANDER 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 безпосередньо перед розміткою 1.14.2 та розташованим на ближній межі переходу біля знаку 5.35.1 «Пішохідний перехід» ПДР України, що являється порушенням пункту 15.9 г) ПДР України, яким визначено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, встановлені рішенням суду в адміністративній справі № 755/12112/20 та не потребують доказування при вирішенні даної справи.

При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), що було зроблено 28.06.2020.

Інспектори з паркування зобов`язані невідкладно інформувати про тимчасове затримання транспортного засобу відповідні підрозділи Національної поліції із зазначенням державного номера затриманого транспортного засобу, точного часу його затримання та місця зберігання (адреса та телефони спеціального майданчика чи стоянки), розміщувати цю інформацію на офіційному веб-сайті виконавчого органу відповідної місцевої ради, а також передавати повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу на абонентський номер рухомого (мобільного) зв`язку та адреси електронної пошти, зазначені належними користувачами або особами (від імені осіб), за якими зареєстровані транспортні засоби, відповідно до статті 279-4 цього Кодексу.

Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Відповідно до ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів повідомлення відповідачу відносно обставин та факт смерті власника автомобілю, свого батька - ОСОБА_2 ; а також доказів зупинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення на період з`ясування та перевірки цих обставин матеріали справи не містять.

Крім того, пунктом 2 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, встановлено, що тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, з положень п. 2 Порядку слідує висновок про можливість доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11.05.2021 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) від 28 червня 2020 серія АС № скасована у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а саме, смерті особи притягнутої до адміністративної відповідальності.

Проте, враховуючи наявність події адміністративного правопорушення та умов притягнення особи до адміністративної відповідальності, та враховуючи відсутність у інспектора з паркування транспортних засобів інформації щодо смерті власника транспортного засобу під час доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської районної державної адміністрації) щодо тимчасового затримання автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та поміщення його на спеціальний майданчик Дарницького району для зберігання транспортних засобів, що мали місце 28.06.2020 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди на загальну суму 1957,00 грн. не підлягає задоволенню як похідна вимога, враховуючи відсутність висновку суду щодо протиправності дій відповідача.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, члені її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17.

У вказаній постанові Верховним Судом зазначено, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 09 липня 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначив наступне: «отриманню беззаперечного висновку про заподіяння моральної шкоди має передувати така взаємообумовлена послідовність: ухвалення рішення, вчинення дії, допущення факту бездіяльності суб`єктом владних повноважень, яким порушено права, свободи, інтереси; настання негативних наслідків (заподіяння) шкоди від ухваленого рішення, вчиненої дії, допущеного факту бездіяльності суб`єктом владних повноважень; існування причинно-наслідкового зв`язку між рішенням, дією, бездіяльністю й заподіяною особі шкодою».

Як вбачається з матеріалів справи, наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує фактом притягнення його до адміністративної відповідальності та затриманням його автомобіля. Між тим, в даному випадку існування зазначених обставин не може безумовно вважатися завданням особі моральної шкоди. При цьому, зібраними у справі доказами неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між будь-якими моральними стражданнями позивача та фактом притягнення його до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищевказане, позивачем не доведено та не надано відповідних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому моральних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме протиправними діями чи бездіяльністю відповідача, а відтак в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відповідність оскаржуваних дій критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, що, в свою чергу, зумовлює наявність підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов не підлягає задоволенню, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 2-5, 72-77, 90, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.П. Балась