Справа № 340/276/21
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/276/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В., розглянув у порядку загального позовного письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати дії військової частини НОМЕР_2 щодо виключення ОСОБА_1 з 10 листопада 2020 року із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення протиправними.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30 грудня 2020 року № 342, зазначивши « ОСОБА_1 з 30.12.2020 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 10 листопада 2020 року по 30 грудня 2020 року згідно Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30 грудня 2020 року позивачка звернулася до відповідача із рапортом про звільнення її зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 за пп. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). Однак, Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30 грудня 2020 року № 342 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини з 10 листопада 2020 року, натомість розрахунок із нею ухвалено провести 30 грудня 2020 року. За таких умов позивачка вважає, що її передчасно виключено зі списків особового складу частини, адже за вимогами законодавства такому виключенню має передувати проведення з нею повного розрахунку. Крім того, ОСОБА_1 наголошує, що бажає отримати грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, про що повідомила відповідача при звільненні. Проте, відповідач дотепер не видав довідки про вартість такого майна, що є необхідною умовою для отримання відповідної компенсації.

Відповідач позовних вимог не визнав, у поданому відзиві на позовну заяву та у доповненнях до відзиву просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач наголосив, що згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 4/1433 ВЛК від 16.05.2019 року 18 квітня 2019 року позивачку визнано непридатною до військової служби в мирний час та обмежено придатною до військової служби у військовий час, а отже поновлення ОСОБА_1 на військовій службі неможливе. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30 грудня 2020 року № 342 виданий на підставі А 2167 виданий на підставі Наказу №308-РС від 30 грудня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, який є чинним та позивачкою не оскаржується. Невиготовлення довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, відповідач обгрунтував ненаданням ІНФОРМАЦІЯ_1 особової справи позивачки.

У судовому засіданні представники сторін підтримали раніше заявлені позиції.

Щодо руху справи суд зазначає, що ухвалою від 03 лютого 2021 року відкрите провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження.

Підготовчі судові засідання та судові засідання щодо розгляду справи по суті неодноразово відкладалися за клопотаннями представників сторін.

На підставі відповідних клопотань представників сторін, 11 листопада 2021 року суд ухвалив подальший розгляд справи провести у письмовому провадженні.

Розглянувши заяви сторін по суті справи, додані до них документи і матеріали, заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторінвсебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 проходила військову службу із 31 березня 2018 року у Військовій частині НОМЕР_2 (далі - ВЧ НОМЕР_2 ), що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 .

Наказом № 70-РС від 18.03.2019 року військової частини НОМЕР_2 позивачку звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

18 квітня 2019 року позивачку визнано непридатною до військової служби в мирний час та обмежено придатною до військової служби у військовий час, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 4/1433 ВЛК від 16.05.2019 року.

Із 25 березня 2020 року позивачці встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ № 570400.

10 листопада 2020 року Шостим апеляційним адміністративним судом винесено постанову справі № 320/1964/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , якою позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку задоволено частково.

Вищевказаною постановою визнано протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу, визнано протиправним та скасовано наказ № 70-РС від 18.03.2019 року військової частини НОМЕР_2 в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

31 грудня 2020 року позивачка подала відповідачу рапорт від 30.12.2020 року, в якому просила виключити її зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 за пп. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

Крім того, 31.12.2020 року позивачка направила на адресу відповідача :

- заяву від 30.12.2020 року у якій просила нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення;

- рапорт від 30. 12.2020 року в якому просила виплатити їй грошову компенсацію за невикористані дні відпустки згідно ст 10 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»

- рапорт від 30.12.2020року про видачу довідки про вартість речового майна, яке належало ОСОБА_1 до видачі за 2018, 2019, 2020 роки;

- рапорт від 30.12.2020 року про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30 грудня 2020 року № 308-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби

Крім того, 31 грудня 2020 року позивачка отримала витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30 грудня 2020 року № 342, у якому зазначено, що відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду України, справа № 320/1964/19 від 10.11.2020 року пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 82 від 18.03.2019 року про звільнення з військової служби у запас за пп. «д» (через службову невідповідність) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов язок і військову службу» старшого солдата ОСОБА_1 , бувшого кухаря взводу матеріального забезпечення мотопіхотного батальйону, яка знаходиться в розпорядженні командира військової частини, скасувати, поновити її на військовій службі і призначити кухарем взводу матеріального забезпечення мотопіхотного батальйону з 18 березня 2019 року.

Разом з тим, у вищевказаному витязі з наказу зазначено про виключення з 10 листопада 2020 року позивачки із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивачка вважає, що відповідач передчасно виключив її зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 10 листопада 2020 року, адже такому виключенню мало передувати проведення з позивачкою повного розрахунку, а також протиправно не видав їй довідку про вартість неотриманого речового майна та не виплатив відповідну компенсацію.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами в частині виключення позивачки зі списків особового складу відповідача та всіх видів грошового забезпечення з 10 листопада 2020 року, суд виходить з такого.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За статтею 2 Закону України № 2232-XII від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров я і віком громадян України (за винятком випадків, визна чених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до статей 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011- XII від 20 грудня 1991 року (далі -Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв 'язку з особливим характером військової служби, яка пов 'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтей 2 Закону № 2011-XII передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За змістом частини третьої статті 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 242 Положення проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

При цьому абзац третій пункту 242 Положення проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України містить застереження, за яким особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Таким чином, виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05.12.2019 року (справа №420/6263/18).

Судом встановлено, що у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з військової служби наказом від 30 грудня 2020 року № 308-РС, наказом від 30 грудня 2020 року №342 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення та тим самим наказом ухвалено здійснити розрахунок з позивачкою.

Однак, у зв`язку з тим, що датою виключення позивачки із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення зазначене при цьому 10 листопада 2020 року, таке виключення передувало фактичному розрахунку з ОСОБА_1 .

Так, у витязі з наказу від 30 грудня 2020 року № 342 зазначено : «виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік. Грошову компенсацію на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2020 рік не отримала».

Виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій, тривалістю 14 календарних діб на рік за 2018 рік, за 2019 рік, за 2020 рік.

Виплатити старшому солдату ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу по звільненню у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби».

Отже, всупереч вимогам пункту 242 Положення №1153/2008, при прийнятті зазначеного Наказу в частині виключення позивачки зі списків особового складу частини з 10 листопада 2020 року, відповідачем не врахована відсутність повного розрахунку із ОСОБА_1 по грошовому забезпеченню, а також ненадання позивачкою згоди про виключення її із списків особового складу до проведення з нею усіх необхідних розрахунків.

Водночас варто звернути увагу на те, що обов`язок військової частини здійснити повний розрахунок у момент виключення військовослужбовця зі списків особового складу відповідає праву такого військовослужбовця надати або не надати свою згоду на виключення зі списків особового складу до моменту здійснення з ним повного розрахунку.

Суд зазначає, що для того, щоб згода фізичної особи була правомірною вона повинна відповідати умовам дійсності такої згоди, тобто, окрім добровільності, вона повинна бути ще й конкретною та однозначною.

В матеріалах справи відсутні докази надання ОСОБА_1 згоди на її виключення зі списків особового складу військової частини до проведення з нею усіх необхідних розрахунків. Так само, не надали пояснень щодо наявності такої згоди і представники відповідача у судовому засіданні.

Покликання представника відповідача на те, що позивачка визнана непридатною до військової служби в мирний час та обмежено придатною до військової служби у військовий час та звільнена з військової служби наказом від 30 грудня 2020 року № 308-РС, який позивачкою не оскаржується, не змінюють висновків суду, оскільки такий факт не впливає на необхідність дотримання відповідачем законодавчо встановленого порядку виключення військовослужбовця із списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо порушення принципу пропорційності, який полягає у вимозі щодо дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, суд зауважує, що в даному випадку виключенням позивача зі списків особового складу без її згоди до проведення повного розрахунку, зважаючи на частину другу статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідачем не враховано можливі несприятливі наслідки для позивачки у вигляді, зокрема, зменшення строку військової служби, що прямо впливає на визначені законодавством соціальні гарантії для військовослужбовців.

З встановлених судом обставин справи та приписів чинного законодавства вбачається, що відповідачем вчинені дії в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини без згоди позивача до проведення з нею повного розрахунку з порушенням вимог, визначених пунктом 242 Положення №1153/2008, що свідчить про невідповідність таких дій вимогам частини 2 статті 2 КАС України, та навність підстав для визнання таких дій протиправними.

З огляду на протиправність дій відповідача щодо виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини без згоди позивачки до проведення з нею повного розрахунку, похідна вимога про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 внести зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30 грудня 2020 року № 342 в частині дати виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення, зазначивши « ОСОБА_1 з 30 грудня 2020 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення» розглядається судом як така, що є належним способом захисту порушеного права позивачки, а відтак - підлягає задоволенню.

В свою чергу, обов`язок відповідача вжити решту заходів, пов`язаних зі зміною дати виключення позивачки зі списків особового складу частини (виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 10 листопада 2020 року по 30 грудня 2020 року) обумовлений діючим законодавством, і відповідно не потребує додаткового спонукання відповідача до вчинення законних та обгрунтованих дій.

У даному випадку відсутні об`єктивні підстави вважати, що після зміни дати виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу будуть порушені права позивачки, та враховуючи, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин у задоволенні зазначених вимог слід відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині, що стосується невидачі відповідачем довідки про вартість речового майна та виплати позивачці відповідної компенсації, суд зазначає таке.

Статтею 9-1 Закону № 2011-XII передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).

Порядок № 178 визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі -військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно пункту 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, звільнення з військової служби.

Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (на чальника), у якому зазна чається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі - Інструкція № 232).

Пунктом 4 розділу III Інструкції № 232 встановлено, що військовослужбовці які звільняються в запас або відставку за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до відповідача із рапортом від 30 грудня 2020 року, в якому просила видати їй довідку про вартість речового майно, яке належало позивачці до видачі за 2018, 2019, 2020 роки.

Також позивачка надіслала на адресу відповідача рапорт від 30.12.2020 року про виплату їй грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, що підтверджується накладною № 326 від 31.122020 року та описом вкладення до цінного листа від 31.12.2020 року.

Викладене обумовило обов`язок відповідача виготовити довідку про вартість неотриманого ОСОБА_1 речового майна.

У судовому засіданні представник відповідача не заперечила того, що така довідка дотепер не виготовлена.

Принагідно суд зазначає, що ненаданання ІНФОРМАЦІЯ_2 особової справи позивачки для проведення відповідного розрахунку, не увільняє Військову частину НОМЕР_2 від обов`язку виготовити спірну довідку, як на тому наполягає відповідач.

За таких умов суд доходить висновку про те, що віповідачем допущена протиправна бездіяльність в частині невидання ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Порушене право позивачки підлягає захисту шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.

Воднораз, вимога про зобов`язання відповідача здійснити позивачці виплату грошової компенсації за неотримане речове майно задоволенню не підлягає як така, що заявлена передчасно. Наявність відповідного рапорту позивачки є підставою для виплати їй компенсації за неотримане речове майно лише за умови виготовлення відповідачем довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, що і є предметом даного спору.

Судові витрати у справі, які підлягали б розподілу відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі відсутні у зв`язку зі звільненням позивачки від сплати судового збору як учасника бойових дій та неподанням нею доказів витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо виключення ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення з 10 листопада 2020 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 внести зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30 грудня 2020 року № 342 в частині дати виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення, зазначивши « ОСОБА_1 з 30 грудня 2020 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення».

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду О.В. Кравчук