Справа № 398/3561/21
Суддя: Нерода Л. М.
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/3561/21
Провадження №: 2-а/398/8/22
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" лютого 2022 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Нероди Л.М.,

з участю секретаря Кулікової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Федоренка Юрія Олеговича та Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Швець С.В., звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №889845 від 21.07.2021 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., провадження в справі закрити.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

21.07.2021 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Федоренком Ю.О. відносно ОСОБА_1 було складено оскаржувану постанову, відповідно до якої 21.07.2021 року об 11год. 25 хв. останній керував автомобілем «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «Фермер», державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому режим роботи зовнішніх світлових приборів не відповідав вимогам конструкції (не працювали задні стоп сигнали) та не маючи діючого полісу обов`язкового страхування, чим порушив п.2.11 та п.31.4.3 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач не погоджується із вказаною постановою, вважає її незаконною.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ

Відповідач - поліцейський сектору реагування патрульної поліції Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Федоренком Ю.О. у судовому засіданні 09.12.2021 року пояснив, що оскаржувана постанова ним була складена правомірно, оскільки на час зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, на буксируваному ним причепі не працювали задні стоп сигнали, вони взагалі не були підключені до електроживлення, а справність транспортного засобу перед поїздкою має перевіряти саме його водій. Позивач, який користувався причепом, звісно знав про вказану несправність. На місці зупинки транспортного засобу в присутності працівників поліції позивач жодних дій для усунення вказаної несправність не вчиняв. Крім того, під час перевірки документів було встановлено, що позивач не має поліса обов`язкового страхування на причеп. Натомість позивач наполягав, що він є інвалідом першої групи і звільнений від такого обов`язку. Разом з тим, позивач дійсно, як інвалід першої групи звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, однак вказане стосується лише транспортних засобів, власником яких він є, в даному випадку автомобіля «Шкода Октавія», який належить позивачу. Разом з тим, причеп «Фермер», державний номерний знак НОМЕР_2 , позивачу не належить, а зареєстрований на знайомого позивача, який в цей час був пасажиром автомобіля, яким керував позивач, отже позивач користуючись вказаним причепом повинен був мати при собі поліс обов`язкового страхування вказаного транспортного засобу. Позивачу на місці зупинки транспортного засобу було роз`яснено його обов`язок мати при собі поліс обов`язкового страхування на причіп, однак останній на це уваги не звертав і наполягав на тому, що він як інвалід першої групи, не зобов`язаний мати такий поліс навіть якщо транспортний засіб йому не належить. При цьому, позивач довго сперечався з працівниками поліції, з метою уникнення відповідальності намагався домовитись, телефонував свої знайомим. Після того, як було складено оскаржувану постанову позивач вів себе неадекватно, сказав, що йому байдуже на те, що складено постанову.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

03.08.2021 року ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції у Кіровоградській області.

Згідно розпорядження від 09.09.2021 року №284-р за підписом керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду, проведено повторний автоматизований розподіл даної справи, оскільки суддю Олександрійського міськрайонного суду ОСОБА_2 відраховано зі штату Олександрійського міськрайонного суду у зв`язку зі звільненням за власним бажанням.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021 справу передано для розгляду судді Нероді Л.М.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Л.М. від 07.10.2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Постановою серії БАА №889845 від 21.07.2021року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., оскільки ОСОБА_1 21.07.2021 року об 11год. 25 хв. в м.Олександрія по вул.Молодіжна керував автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «Фермер», державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу (не працювали задні стоп сигнали) при цьому, буз діючого полісу обов`язкового страхування, чим порушив п.2.1 (ґ) та п.31.4.3 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно копії довідки серія 12ААА, №620212, від 23.05.2018 року до акту МСЕК №570/6 ОСОБА_1 є інвалідом першої групи загального захворювання з 21.05.2018 року, безстроково.

ОЦІНКА СУДУ

Позивач у позовній заяві посилається на те, що несправність задніх стоп сигналів на причепі він усунув на місці зупинки транспортного, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, при цьому, зазначив, що дана несправність виникла саме під час руху транспортного засобу і ним не була помічена під час руху. Проте вказана позивачем обставина не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, та не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, адже з приписів ПДР вбачається, що обов`язок дбати про справність транспортного засобу та відповідальність за певні недоліки його стану покладається саме на водія. Крім того, факт усунення позивачем невідкладно в присутності поліцейських технічних несправностей автомобіля жодними доказами не підтверджений, навпаки працівник поліції, який склав оскаржувану постанову, в судовому засіданні зазначив, що позивач в присутності працівників поліції жодних дій для усунення несправності транспортного засобу не вчиняв, а позивач визнав, що вказана в постанові несправність транспортного засобу була ним усунута вже після складання оскаржуваної постанови та тоді коли працівники поліції поїхали.

Представник позивача також посилається на те, що п.31.4.3 ПДР України не передбачено відповідальність за керування транспортним засобом з несправними зовнішніми світловими приладами.

Разом з тим, відповідно до пп.а п. 31.4.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством в разі якщо кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу. В даному випадку режим роботи зовнішніх світлових приладів причепа не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу, а саме, стоп сигнали, які передбачені конструкцією транспортного засобу, не працювали. Таким чином позивачем не спростовано доказів порушення ним п. 31.4.3 ПДР України.

Щодо керування транспортним засобом на який не має діючого полісу обов`язкового страхування, то позивач дійсно як інвалід І групи звільнений від такого обов`язку, однак ця норма поширюється на транспортні засоби, які належать такій особі на праві власності або на підставі інших документів (договір підряду, оренди). Відповідно до оскаржуваної постанови автомобіль «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить позивачу, а власником причепу «Фермер», державний номерний знак НОМЕР_2 , є інша особа, що було підтверджено і самим позивачем у судовому засіданні. Отже, позивач, користуючись транспортним засобом, в даному випадку причепом «Фермер», державний номерний знак НОМЕР_2 , зобов`язаний був мати поліс обов`язкового страхування на нього. З зазначеного випливає висновок про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог пункту 2.1. «ґ» ПДР України.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи досліджені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена та складена на підставі встановлених обставин справи та у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Закону України «Про Національну поліцію», ст. 252 КУпАП та іншого чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, у суду відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а тому, позовні вимог визнаються необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо клопотання представника позивача про закриття провадження у справі в звязку закінченням строків накладення адміністративного стягнення, то відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Згідно оскаржуваної постанови правопорушення позивачем вчинені 21.07.2021 року, адміністративне стягнення також накладено 21.07.2021 року, отже відсутні підстави для закриття провадження в звязку з закінченням строків накладення стягнення.

НОРМИ ПРАВА

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.3, 1.9. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.4.3 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: a) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Згідно п. 31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Відповідно до п. 2.3 А ПДР України водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Водночас, відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено із пояснень позивача та працівника поліції, наданих у судовому засіданні, керуючи автомобілем з причепом позивач не впевнився у справності причепа, оскільки останній навіть не був підключений до електроживлення, позивач, крім того, зазначив, що поломка можливо сталась через те, що причепом тривалий час не користувались, що також свідчить про те, що позивач не перевіряв технічний стан причепа перед початком руху, заходів для усунення несправностей на місці зупинки транспортного засобу в присутності працівників поліції позивач не вживав, що також було підтверджено ним у судовому засідання коли він зазначив, що несправність була усунута після того як працівники поліції склали оскаржувану постанову та поїхали. Вказане свідчить про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно абз. ґ) пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Підпунктом «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) визначає Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), пунктом 21.2 статті 21 якого контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Пунктом 21.3 статті 21 Закону №1961-IV передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Приведеними нормами права визначено обов`язок водія мати при собі страховий поліс та пред`явити такий страховий поліс посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України встановлені статтею 13 Закону №1961-IV, пунктом 13.1 передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Конституційним Судом України в Рішенні щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 23.12.2014 р. № 7-рп/2014 (справа № 1-6/2014) розтлумачено, що згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону №1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

Пунктом 1.6 статті 1 Закону №1961-IV визначено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивач в судовому засіданні визнав, що він не є власником причепа марки «Фермер», державний номерний знак НОМЕР_2 , і не користується ним на будь-якій іншій правовій підставі, а отже в його діях також наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач є інвалідом першої групи загального захворювання з 21.05.2018 року, безстроково, що підтверджується копією довідки серія 12ААА, №620212, від 23.05.2018 року до акту МСЕК №570/6, а тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, враховуючи те, що позивач, як особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільнений від сплати судового збору, а судові витрати інших осіб, пов`язані з розглядом справи, відсутні, суд приходить до висновку про необхідність компенсувати судові витрати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 247, 293 КУпАП, ст. ст.139,159, 241-246, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Федоренка Юрія Олеговича та Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2022 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

відповідачі - поліцейський сектору реагування патрульної поліції Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Федоренко Юрій Олегович, адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, 49; Головне управління Національної поліції у Кіровоградській області, адреса місцезнаходження:м.Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, 41, .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА