Справа № 480/3627/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 р.Справа № 480/3627/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.09.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 17.09.21 року по справі № 480/3627/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції у Сумській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної екологічної інспекції у Сумській області, в якій з урахуванням уточнення, просив суд першої інстанції:

- визнати протиправними дії і бездіяльність Державної екологічної інспекції у Сумській області при розгляді заяв ОСОБА_1 від 12.10.2020 року та 06.10.2020 року;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію у Сумській області забезпечити виконання екологічних вимог і нормативів на земельній ділянці кадастровий номер :09:001:0032 та захисній прибережній смузі ставка (березі ставка) в с.Соколине відповідно до функцій Інспекції, встановлених Положенням про територіальні та міжрегіональні" територіальні органи Держекоінсяекції;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію у Сумській області надати припис Миколаївській сільській раді на усунення порушення ст.61 і ст.111 Земельного Кодексу України;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію у Сумській області у відповідності до повноважень встановити причетних до розміщення в захисній прибережній смузі ставка (на березі ставка) гілок дерев і других побутових відходів, а також випилювання дерев на березі ставка в с. Соколине і притягнути винних до відповідальності відповідно до закону;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію у Сумській області надати припис Миколаївській сільській раді на очищення прибережної смуги ставка (берега ставка) від спиляних дерев, накладених гілок і других побутових відходів в с. Соколине, навпроти земельної ділянки ОСОБА_2 та здійснити контроль за його виконанням.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що дії та бездіяльність відповідача при розгляді його заяв від 12.10.2020 р. та від 06.10.2020 р. про порушення земельного законодавства є протиправними.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Сумській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державної екологічної інспекції у Сумській області при розгляді заяв ОСОБА_1 від 06 жовтня 2020 року та від 12 жовтня 2020 року.

У задоволенні вимог про зобов`язання забезпечити виконання екологічних вимог і нормативів на суміжній земельній ділянці, зобов`язання надання Миколаївській сільській раді приписів про усунення порушень, зобов`язання встановити причетних до порушення вимог екологічного законодавства та притягнення винних до відповідальності відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 у справі №480/3627/21 в частині відмовлених судом першої інстанції позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Сумській області в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, оскільки вважає, що суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають дійсним обставинам справи, а також судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Посилається, що 06.10.2020 він звертався до Держекоінспекції з письмовою заявою, в якій повідомляв, що ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 утворили на березі ставка сміттєзвалище, куди постійно виносять тверді побутові відходи, рослинні рештки, опале листя та спиляні дерева зі своєї земельної ділянки та просив провести перевірку по даному факту з виїздом на місце та вжити заходи для припинення протиправних дій. У відповіді на зазначене звернення відповідач повідомив позивача, що сміттєзвалища у прибережно-захисній смузі не виявлено, але проведено роз`яснювальну роботу з населенням та направлено лист до Миколаївської сільської ради для забезпечення належного контролю за використанням прибережно-захисної смуги вздовж водного об`єкта. Незважаючи на те, що у відповіді не викладено ніякого рішення, прийнятого за результатами розгляду звернення, з його змісту вбачається, що відповідач заяву ОСОБА_1 визнав необґрунтованою. Разом з тим, у листі на адресу Миколаївської сільської ради за результатами розгляду заяви, відповідач повідомляє про виявлену на березі ставка велику кількість рослинних решток та вимагає розгляду наданої інформації на позачерговому засіданні постійнодіючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами та прийняття рішення щодо їх ліквідації. Про вжиті заходи вимагав повідомити його у термін до 10.11.2020. Також, з метою попередження розміщення відходів у подальшому, вимагав забезпечити належний контроль за використанням прибережно-захисної смуги вздовж поверхневого водного об`єкта в с. Соколине. Однак, 27.10.2020 позивач на своє звернення отримав відповідь Держекоінспеції, в якій зазначалося, що сміттєзвалища не березі ставка не виявлено. Вважає, що така безвідповідальна бездіяльність інспекторів Держекоінспекції призвела до того, що в січні 2021 року ОСОБА_2 по берегу ставка здійснив випилювання дерев, обрізавши тонкі гілки та залишивши їх на льоду ставка і весною опустилась на дно ставка. Вважає, що ці порушення закону інспекторами Держекоінспекції навмисно не було встановлено. Вважає, що Держекоінспекція протиправно не виконувала своїх функцій, встановлених Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Положенням про територіальні і міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року № 230, щодо проведення перевірки факту порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та не надала обов`язкового до виконання припису Миколаївській сільській раді щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Вказує, що наведеним вище обставинам судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки, що призвело до невірного застосування норм матеріального права.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач та відповідач про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Позивач та його представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача не з`явився у судове засідання суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи.

06.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовою заявою у якій повідомив про те, що ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 утворили на березі ставка сміттєзвалище, куди виносять тверді побутові відходи, рослині рештки, опале листя та спиляні дерева зі своєї земельної ділянки. Просив провести перевірку з виїздом на місце та вжити заходи для припинення протиправних, як на думку заявника дій.

07.10.2020 працівниками Державної екологічної інспекції у Сумській області у присутності начальника відділу земельних ресурсів та ОНС Миколаївської сільської ради обстежено прибережну смугу водного об`єкта в АДРЕСА_1 .

Встановлено, що прибережна смуга знаходиться у задовільному стані, стихійного сміттєзвалища не виявлено, лише навпроти будинку АДРЕСА_2 виявлено значну кількість рослинних залишків, які винесені з присадибної ділянки. Результати обстеження відображені в акті від 07.10.2020.

27.10.2020 позивачу надано відповідь за результатами розгляду заяви за підписом начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області. Повідомлено, що сміттєзвалища не березі ставка не виявлено. Також повідомлено, що з метою контролю дотримання вимог природоохоронного законодавства та попередження фактів, викладених у зверненні інспекторами проведена роз`яснювальна робота серед населення с. Соколине щодо недопущення створення стихійного сміттєзвалища та надісланий лист до Миколаївської сільської ради щодо забезпечення належного контролю за використанням прибережно - захисної смуги поверхневого водного об`єкта.

У листі ж на адресу сільської ради відповідач повідомляє про виявлену у прибережно-захисній смузі ставка значну кількість рослинних решток поруч з земельною ділянкою ОСОБА_1 . Інформація направлена для розгляду на позачерговому засідання комісії з питань поводження з безхазяйними відходами Миколаївської сільської ради та прийняття рішень щодо їх ліквідації. З метою попередження розміщення відходів вимагається забезпечити належний контроль за використанням прибережно-захисної смуги вздовж поверхневого об`єкта в с. Соколине. Про вжити заходи зобов`язано повідомити до 10.11.2020.

12.10.2020 ОСОБА_1 звернувся з заявою на-ім`я начальника екологічної інспекції у Сумській області у якій повідомив, що через порушення власником суміжної земельної ділянки ОСОБА_4 , вимог ст.61 ЗК України позбавлений можливості доступу до своєї земельної ділянки та можливості її обробляти. Сільський голова та спеціалісти земельного відділу сільської ради не вживають заходи для усунення порушень. Просив створити комісію із залученням сільського голови, представника департаменту АПК та провести перевірку з виїздом на місце. Також просив розглянути заяву особисто начальником інспекції, у скорочений термін. Про час і місце розгляду завчасно повідомити.

Також ОСОБА_1 15.10.2020 звернувся до начальника екологічної інспекції у Сумській області з клопотанням у якому та вдруге повідомив, що є інвалідом війни 2 групи. Просив його заяву розглянути у відповідності до вимог ст.ст. 15,18, 19 закону України "Про звернення громадян", надавши йому можливість бути присутнім при розгляді та особисто викласти свої аргументи.

25.10.2020 за підписом начальника екологічної інспекції у Сумській області надано відповідь позивачу за результатами розгляду його звернення від 12.10.2020. Повідомлено, що проведеним на місці обстеженням встановлено перебування земельних ділянок з кадастровими номерами :09:001:0007 та :09:001:0032 у приватній власності самого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Зазначені земельні ділянки частково знаходяться у межах прибережно-захисної смути водного об`єкта, проникнення до іншого володіння особи неможливе інакше як за рішенням суду. У зв`язку з використанням позивачем та суміжним землевласником земельних ділянок за цільовим призначенням розгляд звернення не ходить до повноважень інспекції. Також роз`яснено право на оскарження до суду рішень, дій ла бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування щодо правомірності надання у власність земельних ділянок із земель водного фонду.

Позивач, вважаючи протиправними дії і бездіяльність Державної екологічної інспекції у Сумській області при розгляді його заяв від 12.10.2020 р. та від 06.10.2020 р., звернувся до суду з позовом у даній справі.

Відмовляючи у задоволенні вимог про зобов`язання забезпечити виконання екологічних вимог і нормативів на суміжній земельній ділянці, зобов`язання надання Миколаївській сільській раді приписів про усунення порушень, зобов`язання встановити причетних до порушення вимог екологічного законодавства та притягнення винних до відповідальності, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вказаної частини позовних вимог позивача.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, огляду на приписи ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не дає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, а саме щодо визнання протиправними дії Державної екологічної інспекції у Сумській області при розгляді заяв ОСОБА_1 від 06 жовтня 2020 року та від 12 жовтня 2020 року.

При цьому, надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25 червня 1991 року №1264-XII (далі по тексту - Закон №1264-XII) визначає правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Пунктом «а» частини першої статті 20-2 Закону №1264-XII визначено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням <…> громадянами України <…> вимог законодавства: <…> про використання та охорону земель <…>.

Відповідно до ч.3 ст.35 Закон №1264-XII порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Частиною 3 ст.19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється цим Законом та Земельним кодексом України, законами України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року № 963-IV (далі по тексту - Закон № 963-IV).

Відповідно до ст.9 Закону №963-IV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб <…>.

Отже, з аналізу наведених вище норм вбачається, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища дійсно належить здійснення заходів державного контролю за додержанням вимог законодавства про використання та охорону земель фізичними особами.

Колегія суддів звертає увагу, що спірні правовідносини у даній справі фактично стосуються звернення позивача до відповідача у порядку Закону України "Про звернення громадян".

При цьому, надаючи правову оцінку вимогам позивача зобов`язального характеру до відповідача, які стосуються зобов`язання забезпечити виконання екологічних вимог і нормативів на суміжній земельній ділянці, зобов`язання надання Миколаївській сільській раді приписів про усунення порушень, зобов`язання встановити причетних до порушення вимог екологічного законодавства та притягнення винних до відповідальності, зокрема мотивуючи їх тим, що відповідач протиправно не виконував своїх функцій, встановлених Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Положення про територіальні і міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 №230 щодо проведення факту порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та не надала обов`язкового до виконання припису Миколаївській сільській раді щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, колегія суддів звертає увагу, що фактично наведені вимоги безпосередньо стосуються компетенції (дискреції) відповідача і такі дії вчиняться останнім лише у разі наявності відповідних підстав для цього, а саме встановлення ним у передбачений законом спосіб певних обставин.

Крім того, суд не може заміняти собою державний орган, який повинен вирішувати спірне питання в певній процедурі щодо порушення якої судом першої інстанції було задоволено позов, а саме визнано протиправними дії Державної екологічної інспекції у Сумській області при розгляді заяв ОСОБА_1 від 06 жовтня 2020 року та від 12 жовтня 2020 року.

В даному випадку, судом першої інстанції було захищено права позивача щодо його звернень до відповідача у той спосіб, який він зазначив у своїх вимогах, а саме шляхом визнання протиправними дії Державної екологічної інспекції у Сумській області при розгляді заяв ОСОБА_1 від 06 жовтня 2020 року та від 12 жовтня 2020 року і в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено в апеляційному порядку.

При цьому, позивач не позбавлений права на звернення до суду щодо порушення його прав у спірних правовідносинах третіми особами в порядку цивільного судочинства. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ним вже вчиняються такі дії, шляхом звернення до суду з відповідними позовами.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в межах даного спору, пред`явленого щодо порушення прав позивача в межах Закону України "Про звернення громадян", адміністративний суд не має повноважень вирішувати будь - які цивільні правовідносини.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги в обґрунтування протиправності дій відповідача, зокрема щодо того, що останній протиправно не виконував своїх функцій, встановлених Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та Положення про територіальні і міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року №230, щодо проведення перевірки факту порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та не надав обов`язкового до виконання припису Миколаївській сільській раді щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки вони суперечать вже наведеним вище висновкам суду.

Посилання в апеляційній скарзі на приписи Земельного кодексу України, Водного кодексу України, Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Положення про територіальні і міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року № 230, жодним чином не спростовують висновків суду у даній справі щодо компетенції (дискреції) відповідача у питаннях, які стосуються вимог позивача зобов`язального характеру.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки, викладеним у скарзі обставинам, що призвело до невірного застосування норм матеріального права є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості та безпідставності вимог позивача щодо зобов`язання забезпечити виконання екологічних вимог і нормативів на суміжній земельній ділянці, зобов`язання надання Миколаївській сільській раді приписів про усунення порушень, зобов`язання встановити причетних до порушення вимог екологічного законодавства та притягнення винних до відповідальності, зокрема мотивуючи їх тим, що відповідач протиправно не виконував своїх функцій, встановлених Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Положення про територіальні і міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 №230 щодо проведення факту порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та не надала обов`язкового до виконання припису Миколаївській сільській раді щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а тому судом першої інстанції було правомірно відмовлено у їх задоволенні.

Відсутні правові підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній позивачем частині.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Підстави для розподілу судових витрат у даній справі відсутні.

Оскільки відповідно до п.2 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію і дана справа відноситься до справ незначної складності, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 по справі № 480/3627/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 21.02.2022 року