Справа № 640/24841/21
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року м. Київ № 640/24841/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ПФУ в м, Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про відмову ОСОБА_1 в уточнені стажу роботи на посаді судді;

2) зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби 2 роки та половину строку навчання на денному відділенні у Харківському юридичному інституті з 1977 по 1981 роки, які ураховувати при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, починаючи зі 19.02.2020;

3) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо застосування нового порядку обчислення щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , який призвів до зменшення його відсоткового розміру до суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві здійснили перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, яка, згідно довідки Апеляційного суду від 21.07.2020 складає 223137,50 грн., починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що постановою Верховної Ради України №2864-Vl від 23 грудня 2010 року його звільнено у відставку з посади судді Апеляційного суду м. Києва з правом отримання довічного грошового утримання.

Наразі, як зазначається у позові, позивач перебуваю на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві (Дніпровський відділ особовий рахунок 883504), де з грудня 2010 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Позивач додає, що у зв`язку зі змінами розміру суддівської винагороди та відповідно до рішення Конституційного суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020, він звернувся 5.08.202 до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою про перерахунок довічного грошового утримання і надав довідку апеляційного суду від 21.07.2020, згідні якої розмір винагороди діючого на відповідній посаді судді складає 223 337 грн. 50 коп.

Однак, відповідач в листі від 07.08.2020 відмовив в здійсненні перерахунку.

Між тим, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.2020 такі визнані протиправними.

Суд зобов`язав здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Апеляційного суду м. Києва від 26.07.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі Головного управління) від 08.07.2021 (17786-18168/Б-02/8-2600/21), 18.05.2020 здійснено перерахунок належного позивачу щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці (надалі довічне грошове утримання) і нараховано 151 869,5 грн. щомісячних виплат, що дорівнює 68% суддівської винагороди, яка, за довідкою Апеляційного суду м. Києва складає 223 337,50 грн..

Таке нарахування встановлено, виходячи зі стажу моєї роботи на посаді судді, який, на думку відповідача дорівнює 29 років 3 міс. 22 дні.

Позивач зазначає, що не погодився з таким рішенням і подав декілька заяв до Головного управління через Веб-портал Пенсійного фонду України, а саме: 26.07.2021р., 02.08.2021, 03.08.2021, в яких зазначив про неправильний перерахунок довічного грошового утримання і просив уточнити стаж роботи на посаді судді, який складає 33 роки 5 міс. 6 днів, звертаючи увагу на те, що відповідач не врахував до стажу роботи, який надає право на отримання довічного грошового утримання, половину строку навчання на денному відділенні у вищому юридичному закладі 2 роки та час проходження строкової військової служби 2 роки.

Крім іншого, на підтвердження своїх вимог позивач направляв відповідачу копію диплому і виписку з трудової книжки, де зазначено період проходження строкової військової служби, в судові рішення, а саме: постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 09.08.2012 і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2013 в мотивувальних частинах яких зазначено, що стаж роботи на посаді судді складає понад 33 роки.

Окрім того, позивач просив відновити обсяг прав і залишити встановлений раніше, ще в грудні 2010, порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди, посилаючись на ч. 1 ст. 55, ч. 1 ст. 126 Конституції України та рішення Конституційного суду України з цих питань, зокрема, №3-рп/2013, №4-рп/2016.

Позивач додає, що ГУ ПФУ листом від 19.08.2021 (22019-21884/Б-02/8-2600/21) відхилило всі вимоги, відмовилось враховувати до стажу роботи строк навчання у виші і строк військової служби, здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до стажу роботи понад 33 роки та поновити обсяг прав щодо збереження раніш встановленого порядку нарахування щомісячного довічного грошового утримання розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого судді, посилаючись на частину 3 ст. 142 і абз. 2 п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про статус суддів» №1402, беручи до уваги тільки те, що за цим Законом щомісячне грошове утримання судді у відставці встановлено у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди і може буди збільшено на 2 відсотки за кожний рік роботи посаді судді.

Такі дії відповідача на думку позивача є протиправними, тому що не відповідають законодавству у зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Позиція відповідача.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

Зазначає також, що частиною 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Додає, що Рішенням Конституційного Суду України від і 8.02.2020 року №2-р/2020 пункт 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

До 18.02.2020 року - дати ухвалення зазначеного Рішення Конституційного Суду України - положення пункту 25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №14O2-V1II, згідно з якими розмір суддівської винагороди судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання або не був призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016, визначається відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 «Про судоустрій та статус суддів», були чинними.

Також зазначає, що з 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016, згідно з якою розмір щомісячного довічного грошового утримання не залежить від факту проходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу. Питання щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується відповідно до норм частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VI1I у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Для обчислення стажу судді необхідно також визначати момент набуття та припинення повноважень судді. Так, обчислення стажу роботи судді проводиться з моменту зарахування його до штату суду (видання наказу голови суду) - фактичного виконання обов`язків, а припиняється з моменту видання указу Президента України чи постанови Верховної Ради України про звільнення з посади.

Зазначає, що Законом України «Про судоустрій та статус судів» чітко визначено, що при обчисленні береться повний рік роботи на посаді судді .

Зазначає, що розрахунок довічного грошового утримання проведено з врахуванням п. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», де зазначено: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Щодо наявності правових підстав для визначення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, зазначає наступне.

Так, перерахунок грошового утримання судді у відставці здійснюється на підставі частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII, якою передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Звертаємо увагу, що вищевказана норма частини третьої статті 142 Закону є чинною, не визнавалась Конституційним судом України неконституційною.

Додає у відзиві, що із системного аналізу викладених правових норм, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, вбачається, що з 19.02.2020 розмір довічного грошового утримання суддів, незалежно від дати виходу у відставку становить 50% суддівської винагороди з додаванням 2% за кожний рік роботи понад 20-річний стаж на посаді судді.

Отже, на думку відповідача, перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-V1, та до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково різних законів.

ГУ ПФУ також зазначає, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посадах, визначених статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною 6 статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» стажем професійної діяльності у сфері права вважається стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти, а вищою юридичною освітою - є вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому порядку. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

ГУ ПФУ звертає увагу, що при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до кандидатів на посади суддів застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання). Закон Української РСР від 05.06.1981 № 2022-Х "Про судоустрій Української РСР" (далі - Закон № 2022-Х) у період з 26.06.1981 до 01.12.1989 не встановлював жодних вимог щодо стажу роботи кандидатів у судді і народних засідателів при обранні на посаду вперше.

Згідно зі статтею 55 Закону № 2022-Х суддею і народним засідателем міг бути обраний кожний громадянин Української РСР, який досяг на день виборів 25 років. З огляду на зазначене, судді, якого було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2022-Х на день їх призначення, стаж рахується з дня обрання на посаду судді.

Відповідно до частини 1 статті 135 Закону N 2453 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України «Про судоустрій та статус судів» чітко визначено, що при обчисленні береться повний рік роботи на посаді судді.

Стосовно обчислення стажу судді з урахуванням періодів роботи половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у Харківському юридичному інституті та період проходження строкової військової служби, ГУ ПФУ зазначає, що дані посади не передбачені чинним законодавством щодо включення обчислення стажу для визначення розміру грошового утримання судді у відставці.

Додає, що частиною третьою статті 142 та абзацом другим пункту 25 розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про статус суддів» № 1402 передбачено збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці за кожний повний рік роботи на посаді судді.

Врахування навчання та військової служби при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено.

До стажу судді при визначені довічного грошового утримання судді у відставці позивачеві зараховано 29 років 3 місяці 22 дні, а саме : 01.08.1981 21.06.1987 22.06.1987 07.03.2000.

На думку ГУ ПФУ пенсія гр. ОСОБА_1 розрахована відповідно до матеріалів справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою судді від 08.09.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 17.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження.

Встановлені судом обставини.

Відповідно до трудової книжки служба позивача на строковій службі в збройних силах складає період з 03.11.1974 по 03.11.1976.

У 1977 позивач поступив на навчання в Харківський юридичний інститут ім. Ф.Е. Дзержинського та у 1981 закінчив повний курс навчання по спеціальності правознавство. Присвоєно кваліфікацію - юрист.

Згідно з постановою Верховної Ради України 2 березня 2000 року № 1497-III позивача обрано суддею Приморського районного суду міста Одеси безстроково.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 22 березня 2007 року № 814-V позивача обрано на посаду суддів апеляційного суду міста Києва безстроково.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 23 грудня 2010 року № 2864-VI позивача звільнено з посади судді апеляційного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку.

21.07.2020 за № 119/0403/20 Апеляційним судом м. Києва позивачу видана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 18.02.2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 223 337,50 грн., у тому числі: посадовий оклад 131 375,00 грн., доплата за вислугу років 91 962,50 грн.

Відповідно до довідки Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2013 № 19/13 стаж роботи складає 33 роки 5 місяців 6 днів.

Позивач неодноразово та з різних питань звертався до органів Пенсійного фонду відносно правильності нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що ставало предметом судового розгляду (справи № 2604/16245/12, 755/19051/13-а, 640/19179/20).

Так, щодо останнього судового рішення, слід зазначити, що у 2020 позивач звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ про визнання протиправним рішення відповідача за листом від 07.08.2020 року про відмову в перерахунку судді у відставці ОСОБА_1 довічного грошового утримання згідно заяви від 05.08.2020 року та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, яка складає 223137,50 грн. згідно з довідкою апеляційного суду №118/0403/20 від 21.07.2020, починаючи з 19.02.2020 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням суду від 17.11.2020 у справі № 640/19179/20, яке набрало законної сили 29.01.2021, позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.08.2020 № 2600-03-05-8-8/109918 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 05.08.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код 42098368) здійснити ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), як судді Апеляційного суду міста Києва у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Апеляційного суду міста Києва від 21.07.2020 року № 119/0403/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Надалі, листами від 14.06.2021, 03.07.201, 02.08.2021, 03.08.2021, звертався до ГУ ПФУ із заявами щодо, крім іншого, неврахування стажу роботи на посаді судді - як зазначено вище, та щодо невиплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%.

Листами від 08.07.2021, 19.08.2021 відповідач повідомляв позивача щодо зарахування стажу судді 29 років 3 місяці 22 дні з аргументацією, подібною тій, що у відзиві на позов.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Так, щодо стажу позивача, слід зазначити, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.08.2012 у справі № 2604/16245/12 (2-а/2604/702/12) за позовом позивача органу Пенсійного фонду, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2013, встановлено, що позивач має стаж роботи на посаді судді 33 роки 5 місяців 6 днів, що включає строкову службу 2 роки і половину часу навчання на денному відділенні ВНЗ.

У зв`язку з цим, слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у, зокрема, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи що у вищезгаданій справі та у даній справі беруть участь ті самі особи (з урахуванням правонаступництва органів ПФУ), обставини того, що позивач має зазначений стаж не можуть ставитись під сумнів та підлягають врахуванню відповідача в порядку виконання абзацу четвертого пункту 34 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (в редакції Закону України від 21.12.2016 р. N 1798-VIII), відповідно до якої судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відтак, позовні вимоги позивача, що стосуються обчислення стажу та його врахування з боку ГУ ПФУ є законними та обґрунтованими і позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо розміру нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який визначається позивачем у розмірі 90%, а відповідачем у розмірі 68% (виходячи з невірного розрахунку стажу), суд звертає увагу на наступне.

Так, власне питання обов`язку ГУ ПФУ провести перерахунок грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду міста Києва від 21.07.2020 № 119/0403/20 вирішено судом у рішенні у справі № 640/19179/20.

Відносно розміру грошового утримання у відсотковому значенні, слід зазначити, що статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

При цьому, суд наголошує на тому, що Конституційний Суд України визнав неконституційним весь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону № 2453-VI.

На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону № 1402-VIII, частиною четвертою якої, на яку посилається і позивач, передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Наведена норма неконституційною не визнавалась.

Отже, на переконання суду до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.

Наведена правова позиція відповідає усталеній судовий практиці, зокрема, з останнього, висновкам Верховного Суду у постанові від 29.12.2021 у справі № 420/14201/20.

Таким чином, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону № 1402- VIII.

Крім того, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону 2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом № 1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.

Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах у постановах від 24 вересня 2021 року у справі № 620/5437/20 та від 11 жовтня 2021 року у справі № 160/10640/20.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для здійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що, відповідно, не дає підстав для задоволення позову в цій частині у повному обсязі.

Встановлення конкретного відсоткового розміру грошового утримання є похідним від виконання ГУ ПФУ на підставі цього рішення суду обов`язку щодо врахування стажу роботи позивача на посаді судді (більше 33 років). Відповідно, після врахування ГУ ПФУ належного стажу, конкретний розмір підлягає визначенню з урахуванням вимог частини третьої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Відтак, позов у цій частині може бути задоволений частково - з урахуванням практики Шостого апеляційного адміністративного суду, висловленій, наприклад, у постанові від 06.08.2021 у справі № 640/11911/20, а саме: шляхом зобов`язання ГУ ПФУ здійснювати перерахунок та виплату грошового утримання на підставі вищезгаданої довідки апеляційного суду з урахуванням вимог частини третьої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

Доводи сторін та надані матеріали не спростовують наведених вище висновків суду та не доводять зворотного.

В контексті останнього слід додати, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки позов задоволено частково, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві судові витрати у розмірі половини судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві (код ЄДР: 42098368) щодо відмови ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) у врахуванні при розрахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стажу роботи на посаді судді тривалістю 33 роки 5 місяців 6 днів.

3. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві (код ЄДР: 42098368) зарахувати (враховувати) ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) для розрахунку з 19.02.2020 та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи на посаді судді загальною тривалістю 33 роки 5 місяців 6 днів, у тому числі: календарний період проходження строкової військової служби 2 роки та половину строку навчання на денному відділенні у Харківському юридичному інституті з 1977 по 1981 роки.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві (код ЄДР: 42098368) здійснити перерахунок з 19.02.2020 та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) відповідно до довідки Апеляційного суду м. Києва № 119/0403/20 від 21.07.2020 виходячи із загального стажу роботи на посаді судді тривалістю 33 роки 5 місяців 6 днів з урахуванням вимог частини третьої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII.

5. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) 454,00 грн. на відшкодування судового збору, сплаченого за квитанцією від 02.09.2021 № 0.0..1.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Днем вручення процесуальних документів в електронній формі є день отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу особи (п. 2 ч. 6 ст. 251 КАСУ), якою є (п. 5.8. Положення про ЄСІТС від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21): сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів або адреса електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (п. 59 «Перехідні положення»).

Зважаючи на Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затверджене рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21, в електронній формі апеляційні скарги подаються безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя О.А. Кармазін