Справа № 826/7103/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

31 січня 2022 року м. Київ№ 826/7103/14
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігбен"

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.12.2013р.
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Бігбен" з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському район Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 30.12.2013р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2014 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігбен" залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігбен" задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2014р. скасовано, а матеріали справи скеровані до суду першої інстанції на продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2014 року справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні 17 грудня 2014 року представником позивача заявлено клопотання про зупинення провадження у зв`язку з поданням апеляційної скарги по пов`язаній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2015 року зупинено провадження по справі №826/7103/15 до набрання законної сили судового рішення в адміністративній справі №826/19437/14.

23.08.23016 року до суду надійшло клопотання відповідача про поновлення провадження у адміністративній справі до якого було долучено копію ухвали Київського адміністративного апеляційного суду від 23.04.2015 у справі № 826/19437/14 та копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 26.05.2015 року №826/19437/14.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року поновлення провадження у адміністративній справі № 826/19437/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігбен" до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.12.2013р.

Відповідно до протоколу судового засідання від 27.10.2016 суд протокольно ухвалив на місці про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що розгляд даної справи не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. В обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача послався на те, що Великою Палатою Верховного Суду винесено постанову від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 (905/1159/20), в якій сформовано висновок щодо предметної юрисдикційної спорів із майновими вимогами боржника та до боржника, щодо якого здійснюється процедура банкрутства.

Вирішуючи питання щодо закриття провадження у справі №826/7103/14, суд виходить з наступного.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з підпунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, пунктом 7 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Більш того, відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За загальною практикою Європейського суду з прав людини словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Отже, за змістом вказаних статей справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб`єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, водночас на цих суб`єктів покладено обов`язок виконувати вимоги та приписи. При цьому необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відтак, обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

В той же час, Великою Палатою Верховного Суду в межах справи № 905/2030/19 (905/1159/20) за позовом Приватного акціонерного товариства «Геркулес» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 14 лютого 2020 року № прийнято постанову від 21.09.2021, в якій сформовано правову позицію щодо предметної юрисдикції, в якій ВП ВС зазначила, що статтею 7 Кодексу України з процедури банкрутства як процесуальним законом змінено юрисдикцію розгляду ряду спорів фізичних осіб - боржників щодо їх майна, які раніше розглядалися у цивільних судах, а також віднесено до господарської юрисдикції ряд інших спорів юридичних осіб, які стосуються майна боржника (юридичної чи фізичної особи), зокрема й тих, які виникають з кредиторами - контролюючими органами щодо сплати податків та зборів.

У своїй постанові ВП ВС зазначила про те, що абзацом четвертим частини другої статті 7 КУзПБ передбачено, що у разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи. Такі повноваження суду характерні для адміністративного судочинства, яким розглядаються спори осіб із суб`єктами владних повноважень. Отже, законодавцем наділено господарські суди у справі про банкрутство повноваженнями щодо розгляду спору між боржником та суб`єктом владних повноважень за правилами офіційного з`ясування всіх обставин справи, характерними для розгляду адміністративних спорів (щодо виявлення та витребування доказів з ініціативи суду), що не передбачено загальними нормами ГПК України.

Специфіка правовідносин у процедурі банкрутства полягає у необхідності комплексного та збалансованого регулювання приватно-правових та публічно-правових інтересів щодо неплатоспроможної особи, що вимагає застосування приватно-правових та публічно-правових механізмів у ході провадження у справі про банкрутство. У різні періоди свого розвитку законодавець по-різному проводив межу між приватним та публічним інтересом в регулюванні відносин неплатоспроможності. Законодавство про неплатоспроможність є комплексним, воно об`єднує правові норми приватного та публічного права заради досягнення єдиної мети - найбільш повного задоволення у процедурі банкрутства вимог приватних та публічних кредиторів (податкових органів, органів соціального забезпечення), оскільки по завершенню ліквідаційної процедури таке задоволення унеможливлюється ліквідацією юридичної особи чи використанням майна боржника для задоволення вимог інших кредиторів, які включені до реєстру вимог кредиторів в ході провадження у справі про банкрутство.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас урегульована однопредметними нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному; звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього; загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori - «наступний закон скасовує попередній» (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп).

Отже, з прийняттям КУзПБ законодавець змінив правила визначення юрисдикції таких спорів, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та ряду немайнових вимог в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) за наслідком такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї.

В межах розгляду даної справи судом встановлено, що у серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Баса-Трейд" звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігбен" у зв`язку з неспроможністю останнього погасити прострочену заборгованість за договором позики (безвідсоткової фінансової допомоги), вказуючи на наявність безспірних грошових вимог до боржника у розмірі 1136800,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Баса-Трейд" було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 27.08.2018, визначеного автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство арбітражного керуючого Лінкевича О.М. зобов`язано подати заяву про участь у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 відкрито провадження у справі № 910/10590/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігбен", а також, серед іншого, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Лінкевича Олега Миколайовича та визначено дату проведення попереднього судового засідання у справі на 19.11.2018.

05.12.2018 суд постановив ухвалу попереднього засідання, якою затвердив реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігбен", визначив дату підсумкового засідання суду на 09.01.2019.

21.12.2018 через відділ діловодства суду від розпорядника майна боржника супровідним листом надійшов уточнений реєстр вимог кредиторів та клопотання про виправлення описки в ухвалі попереднього засідання від 05.12.2018.

18.03.2019 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕйПіЕс Україна" надійшла заява про заміну кредитора правонаступником.

Постановою Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігбен", припинено повноваження розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігбен" - арбітражного керуючого Лінкевича О.М., визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Бігбен", відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігбен" арбітражного керуючого Шаргала Романа Вікторовича (свідоцтво № 953 від 30.05.2013).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2020 справу №910/10590/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігбен" прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи.

Тобто,з огляду на обставини здійснення щодо позивача платника податків провадження у справі про банкрутство підвідомчість цього спору мають узгоджуватися з вимогами положень статті 7 КУзПБ як закону, та якими розгляд такого спору віднесено до юрисдикції господарського суду, який здійснює провадження у справі № 910/10590/18 про банкрутство ТОВ «Бігбен».

Відтак, зважаючи на те, що відносно ТОВ «Бігбен» порушено справу про банкрутство, тоді як спір що оскарження податкового повідомлення-рішення є майновим, заявлений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим клопотання відповідача підлягає задоволенню, а провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження, а тому клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі №826/7103/14 підлягає задоволенню.

Керуючись положеннями статтями 238, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі №826/7103/14 на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур