Справа № 640/14598/21
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року м. Київ № 640/14598/21

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді - Шевченко Н. М., розглянувши в письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт Оіл» про застосування заходів реагування,

У С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (надалі по тексту також - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт Оіл» (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Експерт Оіл" () повністю зупинити експлуатацію автозаправної станції за адресою: Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 3г до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що під час проведення перевірки було виявлено ряд порушень правил техногенної і пожежної безпеки, які зазначені в акті перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб від 12.05.2021 №52, у зв`язку з чим суб`єктом господарювання недотримані вимоги законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши у відзиві, що більшість порушень вже усунуто, а решта - є неконкретизованими та безпідставними, а тому відсутні підстави для зупинення роботи будівель та наливно-паливного устаткування відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів. Представники сторін в судовому засіданні заявили клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

У період з 07.05.2021 по 12.05.2021 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області здійснено позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт Оіл» за адресою провадження господарської діяльності Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Луцька, 3г, за результатами якої складено акт за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 12.05.2021 № 52.

В акті перевірки зафіксовані порушення у сфері техногенної та пожежної безпеки, а саме: не визначено наказом обв`язки посадових осіб щодо забезпеченню пожежної безпеки, не призначено відповідальних осіб за пожежну безпеку приміщень, дільниць, технологічного та інженерного устаткування, а також за утримання й експлуатацію засобів протипожежного захисту (пункт 2 II Розділу ППБУ); не розроблено та затверджені керівником об`єкта або уповноваженою ним посадовою особою інструкції про заходи пожежної безпеки (пункт 4 II Розділу ППБУ); не проведено інструктажі працівникам з питань пожежної безпеки на робочому місці (пункт 15 II Розділу ППБУ); не пройдено навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях» (п. 16 II Розділу ППБУ); розпочато використання суб`єктом господарювання об`єкту нерухомості без поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (абзац 1 частини 2 статті 57 КЦЗУ); не забезпечено мінімальної протипожежної відстані до будівель (абзац перший п. 1.1. Глави 1 Розділу III ППБУ); не проведено замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (пункт 1.20 глави 1 розділу IV ППБУ); не здійснено перевірку пристроїв блискавкозахисту на контур заземлення (пункт 1.21 Глава 1 Розділу IV ППБУ); у будівлі операторської влаштовано підвішування світильників безпосередньо на струмопровідний провід (п.1.18 гл.1 розд. IV ППБУ); не обладнано приміщення операторською системою протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (п.1.2 гл.1 розділу V ППБУ); не встановлено пожежний щит, входять: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт. (абзац третій пункту 3.11 глави 3 Розділу V ППБУ); допущено до роботи осіб, які не пройшли навчання за програмою пожежно-технічного мінімуму, відсутнє відповідне посвідчення (пункт 10.1 глави 10 розділу VI ППБУ) ; не забезпечено АЗС пересувним порошковим вогнегасником з масою заряду вогнегасної речовини 100 кг (пункт 6 додаток 2 до ППБ для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів); не забезпечено необхідний запас вогнегасних речовин (піноутворювач) (пункт 31 глави 1 розділу VII ППБУ); не забезпечено АЗС переносним газоаналізатором у вибухозахищеному виконані (пункт 30 глави І розділу VII ППБУ для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів); не забезпечено АЗС жорсткою буксирною штангою довжиною не менше 3 м (пункт 11 глави 1 розділу VII ППБУ для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів); не вивішано на видимих місцях плакати , які містять обов`язки водія під час заправляння автотранспорту, а також інструкції про заходи пожежної безпеки (пункт 10.4 глави 10 розділу VI ППБУ); не оснащено територію гучномовним зв`язком (пункт 10.5 глави 10 розділу VI ППБУ); не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту (пункт 2 частини першої ст. 20 КЦЗУ); не розміщено інформацію про заходи безпеки з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки (пункт 8 частини першої ст. 20 КЦЗУ); не проведено об`єктові тренування і навчання з питань цивільного захисту (пункт 11 частини першої статті 20 КЦЗУ); не встановлено на АЗС автоматизовану систему раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та система оповіщення (частина 1 ст. 53 КЦЗУ); не розроблено інструкцію щодо виконання вимог техногенної безпеки на об`єкті (пункт З ПТБ); Допущено до роботи працівників без проходження ними навчань інструктажів і перевірки знань з питань цивільного захисту, зокрема техногенної безпеки (Пункт 4 глави 6 розділу V ППБУ); не здійснено обов`язкове страхування цивільної відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди шляхом заподіяної життю, здоров`ю та майну третіх осіб у т.ч. довкіллю (Пункт 1 ПКМУ № 1788); відсутній заземлювальний пристрій для приєднання автоцистерни під час зливання нафтопродуктів (пункт 10.8 глави 10 розділу VI ППБУ); не розміщено інформацію про заходи безпеки та відповідну поведінку населення в разі виникнення аварії (пункт 3 частини першої статті 20 КЦЗУ); не укладено договір про аварійно- рятувальне обслуговування із аварійно - рятувальними службами (пункт 12 частини першої статті 20 КЦЗУ); допущено до роботи працівників без проходження ними навчань, інструктажів і перевірки знань з питань цивільного захисту, зокрема з техногенної безпеки (пункт 4 глави 6 розділу V ПТБ).

У зв`язку з існуванням небезпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про застосування до відповідача заходів реагування.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом. Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Як встановлено частиною першою статті 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до пп. 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежо - небезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Виходячи з вищевикладеного, орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акту, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд.

В матеріалах справи міститься акт від 09.07.2021 № 116, складений за результатами проведення позапланової перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимогу сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, з якого вбачається про часткове усунення виявлених контролюючим органом порушень.

У висновках акта зазначено, що залишились неусуненими наступні порушення: розпочато використання суб`єктом господарювання об`єкту нерухомості без поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (абзац перший частини другою ст. 57 КЦЗС); не забезпечено мінімальної протипожежної відстані до будівель (абзац перший п. 1.1. глави І розділу III ППБУ); не встановлено на АЗС автоматизовану систему раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та систему оповіщення (ч. 1 cт. 53 КЦЗУ).

У відзиві відповідач зауважує, що відповідно до висновку ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки, затвердженого директором ТОВ "Експерт Оіл", на паливно-роздавальному пункті ТОВ " Експерт Оіл " за адресою: Волинська область, м. Нововолинськ, вул.Луцька, буд. Зг, відсутні джерела, здатні ініціювати НС місцевого, регіонального та державного рівнів та визначається потенційно-небезпечним об`єктом, тому це не є порушенням.

Однак, відповідно до повідомлення про результати ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки, яке затверджено директором ТОВ " Експерт Оіл " ще у 2020 році, даний об`єкт відноситься до об`єктів підвищеної небезпеки II класу (а.с. 68).

На вимогу суду позивач надав відповідь від ТзОВ "Комплекс технологій безпеки" від 30.12.2021 № 10, в якій підтверджено, що в період з 09.11.2020 по 03.12.2020 даною компанією на замовлення відповідача було розроблено ідентифікації щодо визнання його потенційно небезпечним об`єктом та об`єктом підвищеної небезпеки.

Тому, відповідно до ст.53 Кодексу цивільного захисту України даний об`єкт підлягає обладнанню автоматизованою системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення.

Щодо використання суб`єктом господарювання об`єкту нерухомості без поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази відповідач посилається, що дане порушення може бути усунуто в процесі діяльності АЗС без повного зупинення експлуатації будівлі та технологічного обладнання.

Водночас суд зазначає, що відповідно до п. 2 статті 57 Кодексу цивільного захисту України початок роботи новоутворених підприємств, початок використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості (будівель, споруд, приміщень або їх частин) здійснюється суб`єктом господарювання на підставі поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, шо на даному об`єкті "Експерт Оіл" розпочато експлуатацію вибухонебезпечних об`єктів, які несуть загрозу життю і здоров`ю людей, з порушенням ст. 57 Кодексу цивільного захисту України .

З приводу п.1.1 глави 1 розділу III ППБУ щодо незабезпечення мінімальних протипожежних відстаней відповідач вказує на те, що позивач не надає інформації про те, на якій конкретно відстані розміщена господарська споруда на якій саме сусідній земельній ділянці від будівлі АЗС, що демонструє загальний вигляд розміщення вказаних об`єктів нерухомості, і не конкретизовано про яку саме споруду йдеться у контексті якої сусідньої земельної ділянки, де відстань від якої до АЗС не відповідає нормативам.

Відповідно до норм ДБН Б. 2.2-12-2019 відстань від автозаправної станції з наземними резервуарами повинна бути не менше 30 м, а будівля автомийки розташована на меншій відстані до АЗС.

На підтвердження вказаних порушень позивачем надано до матеріалів справи фотокопії з посиланням на карту місцевості з визначенням відстані від місць розташування спірної АЗС та будівлі атомийки (а.с.105, 106).

Суд погоджується з посиланням позивача, що кожне порушення правил пожежної безпеки несе в собі потенційний ризик як настання надзвичайної ситуації, так і ризик ускладнення евакуації у випадку пожежі та затягування у часі процесу ліквідації надзвичайної ситуації.

Разом з тим, на час розгляду справи доказів, які б свідчили про повне усунення відповідачем порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не надано, тому у суду немає підстав для незастосування заходів реагування.

В даному випадку, позов, предметом якого є застосування заходу реагування у виді зупинення роботи об`єкта, не є видом чи мірою відповідальності, під якою розуміється цивільна, адміністративна, кримінальна чи дисциплінарна відповідальність, а є заходом державного впливу, який покликаний забезпечити усунення виявлених в ході перевірки порушень.

Відповідно до пункту 26 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Пожежна безпека - це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (пункт 33 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України).

Отже, настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) і з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.

Таким чином, доводи позивача є підтвердженими, обґрунтованими та дають підстави для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень відповідача: Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Луцька, 3г до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень відповідача є саме тим заходом, що направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Водночас поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 90, 139, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області задовольнити.

2. Застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатацію автозаправної станції за адресою: Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 3г до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, зазначених в акті перевірки від 09.07.2021 № 116.

3. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Позивач: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (43020, м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 6, )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Експерт Оіл» (01042, м. Київ, вул. Філатова, 10а, оф. 2/25, )

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 КАС України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко