Справа № 540/998/22
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 лютого 2022 р. м. ХерсонСправа № 540/998/22

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Кисильова О.Й., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зобов`язання зняти арешт з коштів на рахунку,

встановила:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач), в якому просить:

- зобов`язати Корабельний відділ Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з коштів на рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 в АТ "Альфа Банк" у частині надходжень заробітної плати;

Відповідно до п. 3, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Позовна заява подана до суду з порушенням норм ст.ст. 160, 161 КАС України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, статтею 287 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно із ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Так, позивач у позовній заяві просить зобов`язати відповідача здійснити дії щодо повернення грошових коштів.

Водночас, за змістом ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 ст. 245 КАС України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Із зазначених вище процесуальних норм слідує, що позовні вимоги зобов`язального характеру нерозривно пов`язані із вимогами про визнання бездіяльності та/або дій суб`єктів владних повноважень протиправними.

Втім, у прохальній частині позову ОСОБА_1 не зазначила, які дії (рішення) чи бездіяльність відповідача, на його переконання, є протиправними.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог відповідно до вимог КАС України

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначений у розділі X Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі-Закон № 1404-VIII).

Статтею 3 Закону № 1404-VIII передбачений перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень іноземних судів; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Тобто, примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі документи, видані судами у передбачених законом випадках на виконання судових рішень, а також рішення інших органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Таким чином, виходячи із системного аналізу норм КАС України та Закону України "Про виконавче провадження" в порядку адміністративного судочинства підлягають вирішенню питання, пов`язані з примусовим виконанням постанов про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження та про накладення штрафу, тобто постанов, які є окремими виконавчими документами.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів встановлено, що позивач просить зобов`язати Корабельний відділ Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з коштів на рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 в АТ "Альфа Банк" у частині надходжень заробітної плати.

Позивач в позовній заяві, із посиланням на ч. 1 ст. 287 КАС України, зазначає що даний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки виник у зв`язку із здійсненням зведеного виконавчого провадження з виконання рішень різних судів (Шевченківського районного суду міста Києва, Комсомольського районного суду м. Херсон).

Нормами ГПК України, ЦПК України і Закону України "Про виконавче провадження" не урегульовано порядку розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень при вчиненні дій у зведеному виконавчому провадженні.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Проте, цим законом не передбачено порядку розгляду скарг щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду зроблених у постановах від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц, від 12.09.2018 у справі № 906/530/17, від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17, від 13.02.2019 у справі № 808/2265/16, від 10.04.2019 року у справі № 908/2520/16, від 15.05.2019 у справі № 924/1389/13, від 05.06.2019 у справі №911/100/18, від 05.05.2020 у справі № 589/117/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 911/3332/14, від 16.12.2019 у справі №911/2417/14, від 19.02.2020 у справі № 915/91/18, в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.08.2020 у справі № 2-88/11, оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то у такому випадку слід застосовувати частину першу статті 2 87, Кодексу адміністративного судочинства України, а саме розглядати справу в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вказане, суд зазначає, що для того щоб справи про оскарження дій, рішень та бездіяльності державного виконавця під час виконання судових рішень у зведених виконавчих провадженнях були підсудні адміністративним судам, необхідно щоб такі судові рішення, були ухвалені судами за правилами різних юрисдикцій. У протилежному разі такі справи будуть вирішуватись за правилами господарського чи цивільного судочинства.

Позивач у позові зазначила, що зведене виконавче провадження, в яке об`єднано декілька виконавчих листів, передбачає виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Проте, на підтвердження даних тверджень, позивачем до позовної заяви жодних доказів не надано, що унеможливлює правильно визначити підсудність даної справи.

Зазначена обставина є суттєвою для визначення юрисдикційної підсудності даної справи з огляду на приписи ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір", норми якого застосовані в редакції, чинній на час подачі позовної заяви.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Цією ж нормою встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору у сумі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" передбачає встановлення станом на 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 2481,00 грн.

Отже, при зверненні до суду з даним позовом позивач має додати до позову документ про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн за вимогу майного характеру або документи, які підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Натомість, позивачем подане клопотання про звільнення її від сплати судового збору, в зв`язку з ти, що єдиним джерелом доходу та утримання є її заробітна плата на яку відповідачем накладений арешт, та до якої у позивача немає доступу.

Разом з тим, заявником не надані докази того, що заробітна плата (гонорар) є єдиним джерелом її доходів та того, що АТ "Альфа-Банк" є єдиним банком, в якому у позивача наявні відкриті банківські рахунки.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначений вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Позивач не належить до числа осіб, перелік яких визначений статтею 5 Закону України "Про судовий збір".

Частиною 1 ст. 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цих нормах дій є майновий стан заявника. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Натомість, позивач не надала суду жодних доказів того, що розмір судового збору, який підлягає сплаті у даній справі перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік, тобто за 2021 рік.

Отже, у зв`язку з відсутністю пільг щодо сплати судового збору, передбачених Законом України "Про судовий збір", та відсутністю доказів на підтвердження підстав для відстрочення сплати судового збору та для забезпечення рівності учасників судового процесу, суддя відмовляє позивачу в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Наведене вище у сукупності свідчить про недотримання вимог КАС України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст. 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, існують підстави для залишення позовної заяви без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме:

- подання суду позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ст. 160 та 161 КАС України, з урахуванням зауважень суду (разом з копіями такої заяви для відповідача);

- надання суду доказів існування зведеного виконавчого провадження, в рамках якого накладений спірний арешт на рахунки позивачки;

- надання документу про сплату судового збору в сумі 992,40 грн чи доказів про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України, -

ухвалила:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/998/22 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя О.Й. Кисильова