Справа № 640/34713/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року м. Київ № 640/34713/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо нездійснення з 01.03.2020 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки від 21.07.2021 № 22/6-3752 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01.03.2020 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки від 21.07.2021 № 22/6-3752 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України, з урахуванням: посадового окладу в розмірі 49 527,00 грн., окладу за військовим (спеціальним) званням (генерал поліції першого рангу) - 3 000,00 грн., надбавки за вислугу років (відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням) 50% - 26 263,50 грн., надбавки за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (відсотків посадового окладу) 20% - 9 905,40 грн., надбавки за службу в умовах режимних обмежень (відсотків посадового окладу) 20% - 9 905,40 грн., усього: 98 601,30 грн., відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 304 «Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу» (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.2020 № 107), у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії однією сумою з урахуванням раніше проведених виплат;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 20.12.2016 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 під час перерахунку з 90 до 70 відсотків грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01.05.2014 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яка була обчислена виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Зі служби в органах внутрішніх справ був звільнений з посади першого заступника Міністра внутрішніх справ.

Як зазначає позивач, постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304 «Про умови оплати праці окремих керівних працівників державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу» змінено умови оплати праці (у т. ч. посадові оклади) окремих керівних працівників державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу». Цією постановою визначено право на перерахунок пенсії позивача.

При цьому, 05 лютого 2020 року постановою Кабінету Міністрів України № 107 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №304» були внесені відповідні зміни до посадових окладів.

В липні 2021 року позивач за своїм зверненням отримав від Департаменту персоналу МВС України довідку про розмір грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304 «Про умови оплати праці окремих керівних працівників державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про деревну службу» з урахуванням змін до постанови Кабінету Міністрів України від 05 лютого 2020 року № 107, за посадою першого заступника Міністра внутрішніх справ станом на 01 січня 2021 року.

Позивач 26 липня 2021 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки від 21 липня 2021 року №22/6-3752, виданої Департаментом персоналу МВС України, однак заява залишилася без задоволення, у зв`язку з відсутністю підстав для такого перерахунку.

Позивач вважає таку відмову протиправною, що слугувало для нього підставою для звернення за захистом порушеного права до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що оскільки право у позивача на перерахунок пенсії виникло 01 січня 2016 року, у довідці для перерахунку пенсії належить вказати усі додаткові види грошового забезпечення та премію у середньому розмірі, що фактично виплачений за відповідною посадою поліцейського за січень 2016 року. Умовою для включення додаткових видів грошового забезпечення до довідки для перерахунку пенсії, згідно з вищенаведеними положеннями Порядку № 45, є визначення та виплата таких додаткових видів грошового забезпечення на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами). Вказана умова залишається чинною і на теперішній час. Цей висновок підтверджується і тим, що у довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанов № 988 та № 103 був включений такий додатковий вид грошового забезпечення як премія, розмір якої визначався станом на січень 2016 року, що і є моментом виникнення права позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з прийняттям постанови № 988.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка була обчислена, виходячи з 90% грошового забезпечення.

21 липня 2021 року Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України позивачу видана довідка за № 22/6-3752 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304 «Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу» (з урахуванням змін до постанови Кабінету Міністрів України від 05 лютого 2020 року № 107 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304»).

Відповідно до цієї довідки розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року за посадою заступника Міністра внутрішніх справ України становить:

- посадовий оклад - 49527,00 грн;

- оклад за військовим (спеціальним) званням - генерал поліції першого рангу - 3000,00 грн;

- надбавка за вислугу років (відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням 50% - 26263,50 грн;

- надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць 20% - 9905,40 грн.

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень 20% - 9905,40 грн.

Усього визначено на суму 98601,30 грн.

Також, матеріалами справи підтверджено, що вказана довідка направлена позивачем одночасно із заявою про проведення перерахунку пенсії від 26 липня 2021 року до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Листом від 28 серпня 2021 року №22810-22586/К-02/8-2600/21 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії на підставі наданої довідки про розмір грошового забезпечення, мотивуючи свою відмову тим, що відповідно до пункту 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, подання пенсіонерами для проведення перерахунку пенсій у зв`язку зі зміною грошового забезпечення не передбачено.

Крім того, як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, останньому зменшено основний відсотковий розмір пенсії з 90% до 70% при проведенні перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 року та обмежено розмір пенсії максимальним розміром у 19120,39 грн.

Відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії зумовила звернення позивача до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із частиною четвертою статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», яким внесено доповнення до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Частина друга статті 51 Закону передбачає, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

За змістом абзацу другого розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Кабінет Міністрів України постановою від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988) та постановою від 18 листопада 2015 року № 947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі по тексту - Порядок №45).

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Згідно з пунктом 2 Порядку №45 та підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пунктом 3 зазначеного Порядку № 45 визначено, що на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304 «Про умови оплати праці окремих керівних працівників державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу» (далі по тексту - Постанова № 304) змінено умови оплати праці (у т. ч. посадові оклади) окремих керівних працівників державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу».

Як зазначає представник відповідача у відзиві на позовну заяву, у позивача виникло право на перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року у зв`язку з прийняттям Постанови №988 та набранням нею чинності 02 грудня 2015 року.

При цьому, 05 лютого 2020 року постановою Кабінету Міністрів України №107 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304» були внесені зміни до посадових окладів, у тому числі змінено розмір і посадового окладу за посадою - заступник Міністра.

Суд зауважує, що на час подання довідки про розмір грошового забезпечення позивача до відповідача (26 липня 2021 року) пункт 3 Порядку № 45 визначав: «На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України».

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №160/8324/19 колегія суддів зазначила, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30 січня 2007 року (далі по тексту - Порядок №3-1).

Так, відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Тобто, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган Пенсійного фонду України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №553/3619/16-а, від 15.07.2020 у справі №520/3360/19 та від 03.09.2020.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства та встановлених судом обставин дозволяє дійти висновку про те, що з набранням чинності Постанови № 107, якою внесені зміни до Постанови №304 виникли підстави для перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2021 року на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 21 липня 2021 року №22/6-3752, а не з 20 березня 2020 року, як помилково вважає позивач.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 під час перерахунку з 90 до 70 відсотків грошового забезпечення та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 травня 2014 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 при призначенні пенсії, остання обчислена в розмірі 90% грошового забезпечення.

В подальшому у статтю 13 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII вносились зміни Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, внаслідок яких максимальний розмір пенсії при її призначенні змінено з 01 травня 2014 року до 70%.

Тобто, зміна встановленого максимального розміру пенсії здійснювалась вже після призначення позивачу пенсії.

Між тим суд вважає за необхідне зазначити, що підстави та порядок перерахунку раніше призначених пенсій регулює стаття 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII змін не зазнавали.

Крім того, внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII зміни до статті 13 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії військовослужбовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Наведене в сукупності свідчить про те, що оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини другої статті 13 Закону щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 і згодом 70 процентів грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 686/12623/17 (провадження №К/9901/849/17).

Також суд вважає за необхідне зазначити, що частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, зміна максимального відсоткового розміру пенсії, що відбулася у частині другій статті 13 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної йому пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Всупереч наведеному, при здійсненні перерахунку пенсії позивача, відповідач безпідставно керувався положеннями Постанови № 103, та застосував норми, які регулюють питання призначення пенсії, а не її перерахунку.

Так, відповідно до статті 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі №21-420а13.

За таких підстав суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії позивача та зменшення відсотку основного розміру пенсії з 90 на 70% від сум грошового забезпечення з 01 жовтня 2017 року, а не з 01 травня 2014 року, як помилково вважає позивач, оскільки як з жодним з доказів, долучених до позовної заяви, так і з пенсійної справи не вбачається зменшення відсоткового розміру пенсії з 01 травня 2014 року.

З урахуванням наведених вище положень чинного законодавства України суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 90% грошового забезпечення як позивачу встановлено при виході на пенсію.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 21 липня 2021 року №22/6-3752, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині та про зобов`язання відповідача здійснити з 01 січня 2021 року перерахунок основного розміру пенсії позивача на підставі вказаної довідки з урахуванням відсотку суми грошового забезпечення 90% без обмеження максимального розміру пенсії та виплатою різниці між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсій, - слід задовольнити.

В той же час, стосовно позовної вимоги щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії однією сумою, суд зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень того, що до розміру пенсії позивача застосовувалось обмеження у виплаті суми підвищення у 2018 та у 2019 роках.

Крім того, спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. У разі задоволення позову та набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми єдиним платежем, так і кількома платежами, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

З системного аналізу положень частини першої статті 2 та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в кореспонденції з приписами статті 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, вбачається, що суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення, адже метою судового захисту є спонукання владного суб`єкта до належного виконання адміністративних функцій у повному обсязі, що (у даному конкретному випадку) полягає у проведенні розрахунку за усією належною до одержання сумою пенсії.

Отже, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії одним платежем.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Щодо вимоги про негайне виконання рішення суду у межах стягнення за один місяць, слід звернути увагу на те, що вказана вимога не є позовною вимогою у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а є способом виконання судового рішення.

В той же час не підлягає задоволенню вимога позивача про негайне виконання рішення суду у межах стягнення за один місяць, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Водночас негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання рішенням суду законної сили, як це передбачено для більшості судових рішень, а негайно з часу його ухвалення.

Перелік рішень суду, що підлягають негайному виконанню, визначається статтею 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду:

1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;

2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства;

4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Зазначена норма містить вичерпний перелік рішень суду, які підлягають зверненню до негайного виконання.

Отже, до негайного виконання допускається рішення суду про "стягнення" відповідних виплат, а не про зобов`язання відповідача до їх нарахування та виплати позивачеві. Тобто, саме у випадку постановлення судом рішення про стягнення на користь позивача недоплачених сум пенсії, суд повинен також визначити суму стягнення за один місяць та в цій частині допустити рішення до негайного виконання.

Разом з тим, обраний у цій справі спосіб захисту прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію, за період з 01 квітня 2019 року означає, що суму недоплаченої пенсії повинен визначити сам відповідач в процесі виконання рішення суду після набрання ним законної сили.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність достатніх правових підстав для звернення ухваленого рішення до негайного виконання.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо нездійснення з 01 січня 2021 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки від 21 липня 2021 року №22/6-3752 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 січня 2021 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки від 21 липня 2021 року № 22/6-3752 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України, з урахуванням: посадового окладу в розмірі 49 527,00 грн., окладу за військовим (спеціальним) званням (генерал поліції першого рангу) - 3 000,00 грн., надбавки за вислугу років (відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням) 50% - 26 263,50 грн., надбавки за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (відсотків посадового окладу) 20% - 9 905,40 грн., надбавки за службу в умовах режимних обмежень (відсотків посадового окладу) 20% - 9 905,40 грн., усього: 98 601,30 грн., відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 304 «Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу» (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.2020 № 107), у розмірі 90 відсотків грошового забезпечення та виплатити різницю між перерахованою та фактично виплаченою пенсією.

4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність з 01 жовтня 2017 року.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 жовтня 2017 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії по день здійснення такого перерахунку.

6. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 під час перерахунку з 90 до 70 відсотків грошового забезпечення з 01 жовтня 2017 року.

7. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 жовтня 2017 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії по день здійснення перерахунку.

8. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко