Справа № 640/30078/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

31 січня 2022 року справа №640/30078/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Світло» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Союз-Світло»)
доГоловного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві)
прозобов`язання відповідача повернути надміру сплачені кошти в розмірі 180 584,00 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, у зв`язку із тим, що ГУ ДПС у м. Києві протиправно не повертає ТОВ «Союз-Світло» надміру сплачені грошові зобов`язання у сумі 180 584,00 грн.

Як зазначає позивач, він у встановленому порядку подав заяву, у якій просив повернути надміру сплачені податкові зобов`язання з податку на додану вартість в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, яка виникла внаслідок подання уточнюючого розрахунку за вересень 2017 року на суму 180 584,00 грн.

Позивачу не зрозуміло про яку графу 26 йдеться у відповідях ГУ ДПС у м. Києві, яка начебто міститься у заяві ТОВ «Союз-Світло».

Крім того, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний повернути ТОВ «Союз-Світло» надміру сплачені грошові зобов`язання у сумі 180 584,00 грн., у зв`язку із тим, що Державна фіскальна служба України не надіслала позивачу рішення за результатами розгляду скарги на бездіяльність ГУ ДПС у м. Києві.

Ухвалою від 09 грудня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/30078/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про незгоду із позовними вимогами, у зв`язку із тим, що переплата у розмірі 180 584,00 грн. виникла в інтегрованій картці платника за рахунок подання уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок, за яким зменшено суму податку на додану вартість, яка сплачувалась до бюджету, тому такі кошти не можна вважати надміру сплаченими у розумінні підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Також відповідач зазначив, що в графі 26 заяви позивача не вірно вказано номер платника: замість коду 33104255 зазначено код ). Відповідач звертає увагу, що згідно з інтегрованою карткою позивача обліковується переплата з податку на додану вартість у розмірі 160 840,88 грн., і не розуміє, чому позивач просить повернути кошти у розмірі 180 584,00 грн.

Позивач у відповіді на відзив вказав, що аргументи відповідача не спростовують правової позиції позивача.

Відповідач у додаткових поясненнях пояснив інформацію інтегрованої картки позивача та вказав, що до ГУ ДПС у м. Києві не надходила інформація щодо розгляду скарги ТОВ «Союз-Світло».

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Позивач звернувся до відповідача листом від 19 березня 2020 року №4/4-Б, у якому просив повернути на електронний «СЕА ПДВ» суму переплати згідно пункту 43.41 статті 43 Податкового кодексу України, зокрема: «кошти, надміру сплачені 21.11.2017 р. - в сумі 180 584,00 як податкові зобов`язання з ПДВ, за декларацією яка була уточнена 29.11.2018, зараховані до бюджету з рахунку платника податку в СЕА ПДВ, та підлягають поверненню на рахунок платника в СЕА ПДВ, як надлишково сплачені зобов`язання. Для повернення коштів платнику подано до органу ДФС заяви в формі (п.43.4 ПКУ) та отримані ДФС 19.03.2020».

У листі від 25 березня 2020 року №5-/5Б позивач також просив відповідача провести перевірку з метою повернення коштів на казначейський рахунок СЕА ПДВ за уточнюючими розрахунками до декларацій, зокрема 28 листопада 2018 року щодо зменшення зобов`язань з податку на додану вартість за вересень 2017 року на суму 180 584,00 грн.

Доказів направлення вказаних листів та їх отримання ГУ ДПС у м. Києві у справі не міститься.

Разом із тим, у справі є копія листа ГУ ДПС у м. Києві від 25 березня 2020 року №53850/10/16-15-04-01-18, адресованого ТОВ «Союз-Світло», з якого вбачається, що відповідач розглянув заяву позивача від 19 березня 2020 року № щодо повернення переплати з податку на додану вартість та повідомляє, що залишає вказану заяву без виконання.

У листі відповідач зазначив, що вказана в заяві дата сплати коштів до бюджету (27 листопада 2017 року) є датою перерахування коштів з електронного рахунку на бюджетний рахунок в погашення нарахованої суми ПДВ по уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість у зв`язку із самостійно виявлених помилок від 20 листопада 2017 року №, відповідно до якого збільшено суму ПДВ, яка сплачувалась до державного бюджету на 180 584,00 грн., тому не може вважатися як надміру або помилково сплаченою. Крім того, відповідач вказав, що заява позивача оформлена без дотримання вимог, зазначених Порядком інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року №60, а саме в графі 26 не вірно вказано податковий номер платника, на ім`я якого відкрито рахунок, на який повертаються кошти. З урахуванням чого заява позивача залишена без виконання.

У справі також міститься копія листа ГУ ДПС у м. Києві від 25 березня 2020 року №53849/10/16-15-04-01-18, адресованого ТОВ «Союз-Світло» та складеного у відповідь на заяву від 18 березня 2020 року № щодо повернення переплати з податку на додану вартість.

Відповідач у цьому листі повідомив, що згідно інформаційних ресурсів ДПС в інтегрованій картці платника 29 листопада 2018 року переплата виникла за рахунок подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань, що не відповідає пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України. При цьому відповідач зазначив, що заява позивача від 18 березня 2020 року № оформлена без дотримання вимог, зазначених Порядком інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року №60, а саме в графі 26 не вірно вказано податковий номер платника, на ім`я якого відкрито рахунок, на який повертаються кошти. З урахуванням чого заява позивача залишена без виконання.

Крім того, у справі є копія листа відповідача від 02 квітня 2020 року №58806/10/26-15-04-01-18, у якому позивача повідомлено про результати розгляду його заяви від 02 квітня 2020 року № щодо повернення переплати з податку на додану вартість, а саме: вказана в заяві дата сплати коштів до бюджету (29 листопада 2018 року) є датою подання уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість від 29 листопада 2018 року № у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок, відповідно до якого зменшено суму ПДВ, яка сплачувалась до державного бюджету та збільшено в ІКП суму переплати (180 584,00 грн.), тому не може вважатися як надміру або помилково сплаченою. Тому заява позивача залишається без розгляду.

Не погоджуючись із відповідями відповідача, позивач надіслав 16 квітня 2020 року поштою до Державної фіскальної служби України скаргу, в якій просив визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у м. Києві щодо неповернення надміру сплачених грошових зобов`язань в сумі 180 584,00 грн. та зобов`язати ГУ ДФС у м. Києві повернути позивачу такі надміру сплачені грошові зобов`язання.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва керується такими мотивами.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платники податків мають право на залік чи повернення надміру сплачених сум податків та зборів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначені у статті 43 Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

За правилами пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (пункт 43.4 статті 43 Податкового кодексу України).

Поряд із цим, пункт 43.4-1 статті 43 Податкового кодексу України встановлює, що у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Враховуючи вказані норми слідує, що на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість підлягають поверненню виключно надміру сплачені податкові зобов`язання з податку на додану вартість, зараховані до бюджету з рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 Податкового кодексу України.

У свою чергу за визначенням пункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Отже, надміру сплаченими вважаються грошові зобов`язання, які на певну дату, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували, що спірна сума 180 584,00 грн. є надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями, зокрема доказів сплати та зарахування цієї суми до бюджету.

Як зазначає позивач, надміру сплачені податкові зобов`язання з податку на додану вартість в системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 180 584,00 грн. виникли внаслідок подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2017 року.

Суд встановив, що у справі міститься копія уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2017 року, у рядку 18 якого уточнено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, яке сплачується до бюджету, а саме: замість 180 584,00 грн. зазначено прочерк, у зв`язку із чим різниця складає -180 584,00 грн.

Однак, у справі відсутні докази надіслання та отримання вказаного уточнюючого розрахунку контролюючим органом, хоча факт подання уточнюючого розрахунку відповідач не заперечує.

Разом із цим, сума податку на додану вартість -180 584,00 грн., зазначена в уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2017 року, не є надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями у розумінні пункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, оскільки не була зарахована до бюджету.

Побідна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №808/3399/17.

Крім того, позивач не довів будь-якими доказами, що спірна сума була зарахована до бюджету з рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 2001.5 статті 2001 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для повернення ТОВ «Союз-Світло» в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми 180 584,00 грн.

Оскільки позивач не довів права ТОВ «Союз-Світло» повернення надміру сплачених коштів в розмірі 180 584,00 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, інші обставини щодо подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань та відповідність цієї заяви вимогам законодавства не мають правового значення та підлягають дослідженню судом.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що Державна фіскальна служба України не надіслала позивачу рішення за результатами розгляду скарги на бездіяльність ГУ ДПС у м. Києві, а тому відповідач має повернути спірні кошти, оскільки вище встановлено відсутність підстав для повернення надміру сплачених коштів в розмірі 180 584,00 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. При цьому у межах даної справи позивач не оскаржує поведінку Державної фіскальної служби України, предметом доказування даної справи є виключно обставини наявності/відсутності підстав для повернення коштів у розмірі 180 584,00 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача повернути надміру сплачені кошти в розмірі 180 584,00 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість нормативно і документально не підтверджуються.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Союз-Світло» не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Союз-Світло» повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз-Світло» (03110, м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 5/1; ідентифікаційний код 33);04255);

Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; ідентифікаційний код 43141267).

Суддя В.А. Кузьменко