Справа № 240/6152/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 лютого 2022 року м. Житомир справа №240/6152/19

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про накладення штрафу у порядку судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання провести нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги,

встановив:

В провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала справа №240/6152/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання провести нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги.

За наслідками розгляду вказаної справи, судом прийнято рішення від 14 лютого 2020 року, яким позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, яка призвела до ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 17 липня 2018 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації здійснити з 17 липня 2018 року нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі, що дорівнює 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року. Натомість, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі №240/6152/19 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду було задоволено та встановлено Управлінню праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації строк для подання звіту до Житомирського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення у справі №240/6152/19 протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання ухвалою суду законної сили.

22 лютого 2021 року до суду надійшла заява, в якій ОСОБА_1 зазначив, що станом на 19.02.2021 рішення суду від 14.02.2020 у справі №240/6152/19 залишається невиконаним, нараховані на його виконання кошти досі не виплачені. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив встановити Управлінню праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації новий строк для надання звіту про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 у справі №240/6152/19.

За наслідками розгляду зазначеної заяви, суд виніс ухвалу від 24 лютого 2021 року про встановлення нового строку подання звіту, якою зобов`язав Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації подати звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.02.20 в адміністративній справі № 240/6152/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання провести перерахунок та виплату щомісячної грошової допомоги протягом тридцяти з дня отримання ухвали.

06 квітня 2021 року на електронну пошту суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому позивач просив:

- відмовити Управлінню праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в прийнятті звіту про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.02.20 в адміністративній справі № 240/6152/19;

- накласти на керівника Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації ОСОБА_2 штраф у розмірі 45400,00 гривень;

- половину штрафу в розмірі 22700,00 гривень стягнути з начальника Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації ОСОБА_2 на його користь;

- половину штрафу в розмірі 22700,00 гривень стягнути з начальника Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Островської Ольги Григорівни на його користь Державного бюджету України;

- попередити начальника Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Островську Ольгу Григорівну про те, що за правилами ч. 6 ст. 382 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції;

- встановити Управлінню праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації новий строк для надання звіту про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.02.20 в адміністративній справі № 240/6152/19 та зобов`язати подати новий звіт протягом десяти днів з дати набрання ухвалою суду законної сили.

В обґрунтування поданого клопотання ОСОБА_1 зазначив, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.02.20 в адміністративній справі № 240/6152/19 Управлінням праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації не виконано, нараховані кошти йому досі не виплачено, що є грубим порушенням законодавства.

На виконання ухвали від 24 лютого 2021 року до суду надійшов звіт від 23.07.2021 №08/3225 про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 в адміністративній справі № 240/6152/19. Однак, вказаний звіт був наданий не Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, яке було відповідачем по справі, а його правонаступником - Управлінням соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області.

У зв`язку з цим, ухвалою суду від 21.12.2021 замінено у справі №240/6152/19 вибувшого відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на його правонаступника - Управлінням соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області.

В поданому до суду звіті від 23.07.2021 №08/3225 Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області зазначило, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 в адміністративній справі № 240/6152/19 ОСОБА_1 було нараховано щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачену статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 14796,72 гривень, однак вказані кошти, залишаються не виплаченими, оскільки згідно паспорту бюджетної програми на 2021 рік видатки Управлінню соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області на зазначені цілі передбачені не були.

Ознайомившись зі змістом вказаного звіту від 23.07.2021 №08/3225, суд виніс ухвалу від 21 грудня 2021 року, якою витребував від Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області інформацію про те: за який період ОСОБА_1 було нараховано щомісячну грошову допомогу, передбачену статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 14796,72 гривень; який розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб був застосований при нарахуванні ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги в розмірі 14796,72 гривень; які заходи вживались Управлінням соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області для забезпечення виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, нарахованої на виконання рішення суду від 14.02.2020 у справі № 240/6152/19.

Витребувану судом інформацію Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області надало у вигляді листа від 19.01.2022 №08/292, який надійшов до суду надійшла до суду 07 лютого 2022 року.

У вказаному листі Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області повідомило, що відповідно до прийнятого Житомирським окружним адміністративним судом рішення від 14 лютого 2020 року у справі №240/6152/19 ОСОБА_1 було проведено нарахування щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства з 17 липня 2018 року по 31.12.2022 року в сумі 35080,72 грн. з застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, в підтвердження чого додало до листа відповідну довідку-розрахунок. В свою чергу, проведення соціальних виплат згідно із затвердженими бюджетними призначеннями на відповідні роки затверджує Міністерство соціальної політики України, як головний розпорядник бюджетних коштів за бюджетною програмою КПКВК 2501200 "Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, паспортом вказаної бюджетної програми на 2018-2021 роки не було передбачено видатки для погашення заборгованості за прийнятими рішеннями судів відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відтак, Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області зазначило, що за відсутності відповідного бюджетного фінансування нараховані ОСОБА_1 на виконання рішення суду кошти залишаються невиплаченими.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про накладення на керівника Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області штрафу за невиконання рішення суду від 14 лютого 2020 року у справі №240/6152/19, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

За приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відтак, відповідач зобов`язаний виконати судове рішення, яке набрало законної сили, в межах покладених на нього цим рішенням зобов`язань.

Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи - позивача.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що він зобов`язав вчинити суб`єкта владних повноважень у своєму рішенні.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами. Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.

З наявної у матеріалах справи довідки про здійснення нарахування від 19.01.2022 №1 та доданого до неї розрахунку судом встановлено, що Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області на виконання рішення суду від 14 лютого 2020 року у справі №240/6152/19 нарахувано ОСОБА_1 щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за період з 17 липня 2018 року по 31.12.2022 року в сумі 35080,72 грн.

Управлінням соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області не заперечується, що вказана сума щомісячної грошової допомоги на даний час є невиплаченою у зв`язку з відсутність відповідних коштів для її виплати.

Аналізуючи вище наведені положення законодавства в контексті цієї справи необхідно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

У постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року по справі №560/523/19 підкреслено, що, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Оцінюючи поважність причин невиплати позивачу коштів нарахованих на виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Статтею 63 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Частинами першою, другою статті 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, фінансування та виплата щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснюється за рахунок коштів виділених з Держаного бюджету України та за наявності відповідного бюджетного призначення.

Як свідчать матеріали справи, Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області не виплатило ОСОБА_1 нараховану на виконання рішення суду від 14 лютого 2020 року у справі №240/6152/19 щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 35080,72 гривень через відсутність коштів у Державному бюджеті України на здійснення таких виплат.

Тобто, із поданого звіту та інших матеріалів справи вбачається, що на даний час рішення суду від 14 лютого 2020 року у справі №240/6152/19 лишається не виконаним лише в частині виплати ОСОБА_1 нарахованих коштів. При цьому, невиплату позивачу на даний час вказаниої допомоги відповідач пояснює об`єктивними, незалежними від нього обставинами, а саме відсутністю виділених коштів на цю мету з Державного бюджету України.

На думку суду, вказані вище обставини не можуть свідчити про ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі, позаяк у межах своїх повноважень відповідач вчинив необхідні дії для виконання вказаного судового рішення, а невиконання на даний час рішення суду в частині виплати нарахованих коштів зумовлено обставинами, які не залежать від відповідача чи його посадових осіб.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що невиплата грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується, що невиплата ОСОБА_1 нарахованої на виконання рішення суду від 14 лютого 2020 року у справі №240/6152/19 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 35080,72 гривень має місце не внаслідок ухилення від виконання судового рішення, а через відсутність коштів, необхідних для його виконання, суд приходить до висновку, що клопотання про накладення на управління штрафу за невиконання рішення суду є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 248, 250, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення на керівника Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області штрафу за невиконання рішення суду від 14 лютого 2020 року у справі №240/6152/19 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.Е.Черняхович