Справа № 420/18232/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/18232/21
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, бездіяльності та про зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції, в інтересах ОСОБА_2 , з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ) в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо застосування січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 03.04.2017 по 28.02.2018 включно;

- зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 03.04.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 38 785,85 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.11.2019 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 021,96 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати нарахувати і виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4 021,96 грн. за період з 01.03.2018 по 30.11.2019 включно в сумі 84 460,20 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача наголошується, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі №420/1785/20 визнано право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 03.04.2017 по 28.02.2018 та зобов`язано нарахувати та виплатити таку індексацію.

За поясненнями представника позивача, виконуючи наведене рішення, ВЧ НОМЕР_1 нарахувало та виплатило ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення в сумі 3 490,17 грн із застосуванням базового місяця січень 2016 року.

Позаяк, при розгляді справи №420/1785/20 судом не досліджувалося питання, який базовий місяць для нарахування індексації слід застосовувати за період з 03.04.2017 по 28.02.2018, представник вважає, що він має право звернутися з позовом про визнання протиправними дії щодо застосування січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення.

Також представник наполягає на протиправної бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 по 30.11.2019 включно щомісячної фіксованої індексації, вважає, що вона повинна бути виплачена за вказаний період в сумі 84 460,20 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії закрито.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції керувався частиною 4 статті 238 КАС України, якою визначено, що суд закриває провадження по справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд поважав, що вимоги, які заявлені представником позивача в даному позові, вже були предметом судового розгляду та за цими вимогами ухвалене судове рішення.

На думку суду, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

За логікою суду першої інстанції, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права представник ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить його скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводами апеляції є помилкове судження суду першої інстанції, що вимоги, заявлені ОСОБА_2 у цій справі були предметом розгляду справи №420/1785/20.

Як пояснює скаржник, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2020, в частині нарахування та виплати індексації за період з 03.04.2017 по 28.02.2018, було виконане. Позаяк, у даному судовому рішенні був відсутній обов`язок ВЧ НОМЕР_1 проводити нарахування індексації з урахуванням конкретного базового місяця, відповідач застосував до спірних правовідносин обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) січень 2016, з чим він та його довіритель не згодні.

Отже, на думку скаржника, в цій справі існує спір щодо встановлення вірного базового місяця для нарахування індексації за період з 03.04.2017 по 28.02.2018.

Окрім того, на думку представника ОСОБА_1 , існує спір про виплату позивачу за період з 01.03.2018 по 30.11.2019 щомісячної фіксованої індексації.

У відзиві на апеляцію ВЧ НОМЕР_1 указує на необґрунтованість доводів апеляції та вважає, що наявні підстави для залишення її без задоволення.

ВЧ НОМЕР_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції, що висновок суду першої інстанції, що позивач намагається шляхом пред`явлення даного позову, виконати судове рішення у справі №420/1785/20, є законним та обґрунтованим.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі №420/1785/20 позов ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з дати прийняття його на військову службу до ВЧ НОМЕР_1 по 28.02.2018.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з дати прийняття його на військову службу до військової частини НОМЕР_1 по 28.02.2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили, відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду 24.09.2021.

Предметом та підставами позову у вказаній справі було таке.

Так, обґрунтовуючи вимоги про обов`язок ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення з 03.04.2017 по 28.02.2018, з урахуванням базового місяця січень 2008 року, представник покликався, зокрема, на пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294, якою з 01.01.2018 підвищені тарифні ставки (посадові оклади) військовослужбовців.

Обґрунтовуючи, що в період з 01.03.2018 по 30.11.2019 позивачу виплачувалася індексація в неналежному розмірі, представник позивача указував, що ВЧ НОМЕР_1 , всупереч абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078, починаючи з березня 2018 року не проводила щомісячну фіксовану індексацію.

Позивач стверджував, що ВЧ НОМЕР_1 за період 03.04.2017 по 28.02.2018 не виплатила ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення на суму 42 375,93 грн, з урахуванням базового місяця січень 2008 року, а за весь період проходження служби, сума невиплаченої індексації грошового забезпечення становить 122 543,73 грн.

Суд першої інстанції не погодився з доводами позивача про обов`язок роботодавця застосовувати при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 03.04.2017 по 28.02.2018 базовий місяць січень 2008 року, висновуючись з наявності дискреційних повноважень роботодавця щодо нарахування індексації грошового забезпечення.

За таких обставин, суд вважав, що належним та достатнім способом захисту є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 03.04.2017 по 28.02.2018.

Дослідивши заявлені вимоги щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення в неналежному розмірі, суд дійшов висновку, що в період з 01.03.2018 по 30.11.2018 відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача.

Мотивами для такого висновку стало відсутність з квітня 2018 року по жовтень 2018 року перевищення індексу споживчих цін більше ніж 103% не відбувалося.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 по справі №826/3678/16.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 по справі №11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Частиною 4 статті 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження по справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі за частиною 4 статті 238 КАС, є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Аналізуючи чи є в даному спорі одночасна сукупність наведених вище умов, колегія суддів дійшла висновку про відсутність судового рішення, яким би було визначено обґрунтованість вимог позивача щодо застосування для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 03.04.2017 по 28.02.2018 базового місяця січень 2008 року.

Наведений спір, як правильно зазначив скаржник виник після виконання ВЧ НОМЕР_1 рішення суду у справі №420/1785/20, коли відповідач замість базового місяця січень 2008 року, застосував січень 2016 року.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з доводом суду першої інстанції, що дана вимога ОСОБА_2 повинна вирішуватися, в порядку статті 383 КАС України, шляхом подання заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення.

Натомість, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим рішення суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі в частині заявлених вимог до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.11.2019 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 021,96 грн та зобов`язання нарахувати і виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4 021,96 грн. за період з 01.03.2018 по 30.11.2019 включно в сумі 84 460,20 грн.

Як зазначалося вище, приймаючи рішення у справі №420/1785/20, суд відмовив в задоволенні таких вимог, зазначаючи про те, що право на індексацію грошового забезпечення виникло у позивача лише в грудні 2018 року. Перевіряючи правильність нарахування та виплат ОСОБА_2 індексації, починаючи з грудня 2018 року, суд дійшов висновку про відсутність в діях ВЧ НОМЕР_1 ознак протиправності.

Відповідно до пункту 3 частини1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про вирішення судовим рішенням, заявленої в цьому спорі, позовної вимоги про застосування при нарахуванні індексації базового місяця січень 2008 року, не відповідає обставинам справи.

За результатами апеляційного перегляду розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 320, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року скасувати в частині закриття провадження про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 03.04.2017 по 28.02.2018 та зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 03.04.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 38 785,85 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

У скасованій частині справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку, в частині відмови в задоволенні апеляційної скарги, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 21.02.2022.