Справа № 640/10548/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року м. Київ № 640/10548/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Державної податкової служби у м. Києві
до ОСОБА_1
пропро стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління Державної податкової служби у місті Києві з позовом до ОСОБА_1 та просить суд стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 1 764 988,28 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у відповідача обліковується податковий борг на загальну суму 1 764 988,28 грн., який виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 22.05.2019 №, №2, №, з урахуванням нарахованої пені.

Представником відповідача подано письмові пояснення по суті позовних вимог, де останній вказує про допущення позивачем процедурних порушень в частині призначення та проведення перевірки, необґрунтованість заявленої суми до стягнення, не отримання позивачем ані акту перевірки, ані податкових повідомлень-рішень. У зв`язку із наведеним представник позивача просив суд відмовити у задоволення позовних вимог.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку податкового боргу у відповідача обліковується податковий борг на загальну суму 1 764 988,28 грн., який виник на підставі визначених контролюючим органом податкових зобов`язань (податкові повідомлення-рішення від 22.05.2019 №, №2, №) та нараховано пеню у розмірі 560 516,92 грн.

Наведені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту від 15.03.2019 №572/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015» (далі - акт перевірки).

Судом встановлено, що як акт перевірки, так і податкові повідомлення-рішення від 22.05.2019 №, №2, № скеровані відповідачу за місцем реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 , однак поштові конверти повернулись контролюючому органу з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання».

Згідно із пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України (далі - ПК України) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

У той же час, пунктом 58.3 статті 58 ПК України регламентовано, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Отже, беручи до уваги те, що акт та податкові повідомлення-рішення від 22.05.2019 №, №2, № скеровані відповідачу за місцем її реєстрації, останні, в розмінні положень статей 42, 45, 58 ПК України є належним чином врученими.

Окрім того, судом встановлено, що 12.02.2020 ГУ ДПС у м. Києві сформовано податкову вимогу форми «Ю» №9159-10, яка скерована ОСОБА_1 за місцем її реєстрації, однак поштовий конверт повернувся до позивача із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

З огляду на те, що відповідачем не сплачуються, визначені контролюючим органом грошові зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує, що статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Статтею 59.1 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

12.02.2020 ГУ ДПС у м. Києві сформовано податкову вимогу форми «Ю» №9159-10, яка скерована ОСОБА_1 за місцем її реєстрації, однак поштовий конверт повернувся до позивача із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження оскарження та/або скасування в судовому порядку як податкових повідомлень-рішень від 22.05.2019 №, №2, №, так і податкової вимоги, яка зазначена судом вище.

Також матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження сплати відповідачем визначених контролюючим органом грошових зобов`язань.

При цьому, суд наголошує, що податкові повідомлення-рішення від 22.05.2019 №, №2, №, так і податкова вимога форми «Ю» від 12.02.2020 №9159-10 є належним чином врученими платнику податків - відповідачу.

У відповідності до статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом; при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

В матеріалах справи наявний розрахунок пені, у відповідності до якого сума нарахованої пені за податковим повідомленням-рішення від 22.05.2019 № становить 521 386,36 грн., за податковим повідомленням-рішення від 22.05.2019 № - 39130, 56 грн.

Положеннями пункту 95.1 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

В пункті 95.3 статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Водночас, суд при вирішенні спору по суті відхиляє всі доводи представника відповідача, викладені у письмових поясненнях щодо порушення порядку призначення та проведення перевірки, оскільки вказане не стосується предмету розгляду даної адміністративної справи. В межах спірних правовідносин також суд не перевіряє правомірність прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, а тому доводи представника відповідача в цій частині суд залишає поза увагою.

Згідно з частиною 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Приймаючи до уваги те, що матеріали адміністративної справи не містять в собі доказів понесення позивачем судових витрат пов`язаних із залученням свідків та проведення експертиз, а стягнення сплаченого судового збору, з урахуванням приписів КАС України не передбачено, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ГУ ДПС у м. Києві суми сплаченого ним судового збору.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 77, 139 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державного бюджету України податковий борг у розмірі 1 764 988 (один мільйон сімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 28 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева