Справа № 640/28141/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року м. Київ №640/28141/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

за участю секретаря судового засідання Бодюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомМіністерства внутрішніх справ України
до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
провизнання протиправними дій та скасування подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення за участі представника позивача -Шопіної Ю.О.;
встановив:

Міністерство внутрішніх справ України звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просило суд:

-визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у ВП №56466467 щодо винесення подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 10 вересня 2021 року №564664667/20-1 та надіслання його до Державного бюро розслідувань;

-скасувати подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 10 вересня 2021 року №564664667/20-1, винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. у ВП №56466467.

Позовні вимоги позивач обгрунтовував порушенням відповідачем порядку винесення оскаржуваного подання та не вжиттям заходів, передбачених пунктом 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому наголошував на правомірності дій державного виконавця та вчинення їх у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а відтак просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Оскільки правами, наданими юридичній особі з кодом , наділене Міністерство юстиції України, - належним відповідачем по справі є Міністерство юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, що підлягають примусовому виконанню, виконавчі документи зазначені у статті 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до пунктів, 1, 3 частини першої статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

В свою чергу, у відповідності до частини першої статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу пункту 1 частини другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закону).

Згідно частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом частини першої вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга цієї статті).

Відповідно до частини третьої цієї статті виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою та другою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі №554/5683/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа Головне управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти відповідне рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Рішення суду набрало законної сили 30 жовтня 2017 року.

На виконання вказаного рішення Октябрським районним судом м. Полтави 20 лютого 2018 року видано виконавчий лист №554/5683/17.

На підставі виконавчого листа №554/5683/17, виданого 20 лютого 2018 року Октябрським районним судом м. Полтави, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В. відкрито виконавче провадження №56466467, про що винесено постанову від 24 травня 2018 року про відкриття виконавчого провадження.

Згаданою постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Оскільки станом на 20 червня 2018 року виконавцю не надано документального підтвердження виконання рішення суду, останнім винесено вимогу №56466467/25 від 20 червня 2018 року, а 26 червня 2018 року - постанову про накладення штрафу на боржника Міністерство внутрішніх справ України у розмірі 5100 грн.

В подальшому, 25 липня 2018 року державним виконавцем винесено вимогу №56467088/25-2, а також 07 червня 2019 року ухвалено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10200 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2020 року у виконавчому провадженні ВП №56466467 державний виконавець, керуючись пунктом 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Однак, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі №554/4569/20 скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 12 травня 2020 року ВП №56466467 щодо виконання виконавчого листа №554/5683/17, виданого 20 лютого 2018 року Октябрським районним судом м. Полтави.

Ухвалюючи дане рішення апеляційна інстанція зокрема вказала, що постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі №554/5683/17 не містить кількох варіантів тлумачення, а чітко визначає зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти відповідне рішення про визначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. В той же час Міністерством внутрішніх справ України одноразова грошова допомога обрахована ОСОБА_1 відповідно до пункту 4 частини першої статті 99 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату. Отже, Міністерство внутрішніх справ України при затвердженні висновку про призначення одноразової допомоги ОСОБА_1 діяло протиправно, відповідно постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі №554/5683/17 не виконана в повному обсязі. Відтак державний виконавець при винесенні постанови про закриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №554/5683/17 від 20 лютого 2018 року діяв не на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням вимог постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі №554/4569/20 державним виконавцем 29 жовтня 2020 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №56466467.

01 грудня 2020 року та 13 січня 2021 року державним виконавцем виносились вимоги щодо обов`язку Міністерства внутрішніх справ України надати інформацію з приводу виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі №554/5683/17.

Матеріали виконавчого провадження №56466467 містять заяви Міністерства внутрішніх справ України, адресовані виконавцю від 12 січня 2021 року №12/6-183, від 25 травня 2021 року №12/6-3558 про закінчення виконавчого провадження, в яких Міністерство вказувало, що ним 24 грудня 2020 року затверджено висновок про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2-ї групи інвалідності (заява від 12 січня 2021 року), а також, що станом на 25 травня 2021 року у матеріалах виконавчого провадження відсутній виконавчий лист, що, як зауважує Міністерство, свідчить про пропуск терміну, встановленого Законом України «Про виконавче провадження» (заява від 25 травня 2021 року). За таких обставин Міністерство просило закінчити виконавче провадження на підставі пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідь на заяви боржника виконавцем надіслана відповідь, зокрема від 02 червня 2021 року «Щодо результатів розгляду звернення», в якій зазначено обов`язок боржника виконати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі №554/5683/17 з урахуванням висновків, викладених у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року, та повідомлено про надходження до Відділу оригіналу виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави, виданого 20 лютого 2018 року. Відтак, підстави для закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

В той же час, у зв`язку з невиконанням рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі №554/5683/17 виконавцем винесено подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 10 вересня 2021 року №56466467/20-1, не погоджуючись з яким Міністерство внутрішніх справ України звернулось з даним позовом до суду.

Обгрунтовуючи свою незгоду з оскаржуваним поданням (повідомленням) про кримінальне правопорушення, позивач, зокрема, вказував на те, що про фактичне виконання рішення суду було повідомлено Відділ листом МВС України від 12 січня 2021 року №12/6-183.

Утім у вказаному листі було зазначено, що 24 грудня 2020 року затверджено висновок про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2-ї групи інвалідності.

Як вірно наголосив відповідач у відзиві на позовну заяву, висновок Міністерства внутрішніх справ України про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2-ї групи інвалідності не відповідає висновкам постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року, отже не є повним фактичним виконанням рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі №554/5683/17.

Тому такі доводи позивача судом відхиляються.

Також суд критично сприймає доводи позивача щодо того, що постанова про накладення повторного штрафу у ВП №56466467 винесена 07 червня 2019 року, а подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення 10 вересня 2021 року, що, на думку позивача, не узгоджується з вимогами частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Частина третя статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язує виконавця протягом наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевірити виконання рішення боржником.

Водночас норма вказаної статті не встановлює конкретного терміну для надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує, що у термін з дня винесення постанови від 07 червня 2019 року про накладення на боржника повторно штрафу та до винесення подання від 10 вересня 2021 року державним виконавцем ухвалювались певні рішення (постанова про закінчення виконавчого провадження від 12 травня 2020 року, яка оскаржувалась в судовому порядку, постанова про відновлення виконавчого провадження від 29 жовтня 2020 року, вимоги державного виконавця від 01 грудня 2020 року та 13 січня 2021 року тощо, і не зважаючи на ці обставини рішення суду боржником станом на час винесення подання від 10 вересня 2021 року не було виконано, відтак винесення подання саме 10 вересня 2021 року жодним чином не порушує вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо надіслання подання про вчинення боржником кримінального правопорушення до органів досудового розслідування в разі невиконання боржником рішення суду без поважних причин.

Стосовно доводів позивача, що виконавець повинен був разом із надісланням до органів досудового розслідування подання (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення винести також постанову про закінчення виконавчого провадження, слід вказати на таке.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року справа №286/1810/17 зауважив, що накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа, в той же час, застосовуючи принцип верховенства права, рішення судів є обов`язковими до виконання, відповідно мають бути забезпечені належним виконанням.

Тому, за умови невиконання Міністерством внутрішніх справ України рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі №554/5683/17, з урахуванням висновків постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року, вживаючи заходи у вигляді надіслання подання (повідомлення) правоохоронним органам про кримінальне правопорушення від 10 вересня 2021 року, - у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

В той же час, щодо тверджень позивача з приводу відсутності оригіналу виконавчого листа №554/5683/17 станом на 25 травня 2021 року, і як наслідок, всупереч вимогам статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» протиправне вчинення виконавцем виконавчих дій після ухвалення постанови про відновлення виконавчого провадження від 29 жовтня 2020 року, суд зазначає про наступне.

Так, частиною другою статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем постанова про відновлення виконавчого провадження від 29 жовтня 2020 року №56466467 супровідним листом від 29 жовтня 2020 року №56466467/20-1/9 рекомендованим повідомленням 03 листопада 2020 року (відповідно до списку поштових відправлень) була направлена учасникам виконавчого провадження та Октябрському районному суду м. Полтави.

При цьому, у вказаному листі наголошено, що у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд, або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Державним виконавцем не надано інформації (відомостей) щодо дати отримання/неотримання рекомендованого поштового відправлення, сформованого згідно списку 03 листопада 2020 року та адресованого Октябрському районному суду м. Полтави.

Аналогічно і щодо відправлення супровідним листом від 13 січня 2021 року №56466467/20-1/9, яким повторно Октябрському районному суду м. Полтави направлялася постанова про відновлення виконавчого провадження від 29 жовтня 2020 року №56466467

Водночас, на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2022 року у справі №640/28141/21, Октябрський районний суд м. Полтави надав копії супровідних листів Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, зокрема, від 29 жовтня 2020 року №56466467/20-1/9 та 13 січня 2021 року №56466467/20-1/9 з наявним на цих листах штампом Октябрського районного суду м. Полтави про отримання кореспонденції (на супровідному листі від 29 жовтня 2020 року вх. номер 51719 від 09.11.2020, на супровідному листі від 13.01.2021 вх. №2655 від 19.01.2021).

З наведеного слідує, що постанову державного виконавця про відновлення виконавчого провадження від 29 жовтня 2020 року №56466467 Октябрський районний суд м. Полтави вперше отримав 09 листопада 2020 року. Утім не виконав вимоги виконавця щодо пред`явлення виконавчого листа №554/5683/17 від 20 лютого 2018 року для виконання у місячний термін з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження.

Теж саме і щодо отримання повторно постанови від 29 жовтня 2020 року супровідним листом від 13 січня 2021 року.

В свою чергу, державний виконавець, направивши, як супровідним листом від 29 жовтня 2020 року, так і від 13 січня 2021 року кореспонденцію рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, мав перевірити стан надходження та вручення адресату такого відправлення (в тому числі і шляхом поштового відстеження на сайті пошти), і в залежності від отриманої інформації вчиняти виконавчі дії.

В той же час, пунктом 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

Октябрський районний суд м. Полтави, отримавши вперше 09 листопада 2020 року постанову державного виконавця від 29 жовтня 2020 року про відновлення виконавчого провадження №56466467, не пред`явив виконавчий лист №554/5683/17 від 20 лютого 2018 року до виконання у місячний строк, як того вимагають положення статті 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, державний виконавець повинен був перевірити інформацію щодо отримання рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення Октябрським районним судом м. Полтави постанови від 29 жовтня 2020 року і, враховуючи що даним судом отримана вказана постанова 09 листопада 2020 року, після завершення місячного строку застосувати вимоги положення пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, всі подальші рішення та дії державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №56466467 є необгрунтованими та неправомірними.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 6810,00 грн згідно платіжного доручення №4603 від 04 жовтня 2021 року.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 287, 251 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов Міністерства внутрішніх справ України задовольнити.

Визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у ВП №56466467 щодо винесення подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 10 вересня 2021 року №564664667/20-1 та надіслання його до Державного бюро розслідувань.

Скасувати подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 10 вересня 2021 року №564664667/20-1, винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. у ВП №56466467.

Стягнути на користь Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 6810,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 296 - 297, з урахуванням перехідних положень, Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко