Справа № 200/18261/21
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року Справа№200/18261/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (місцезнаходження: Донецька обл., м. Покровськ, вул. Покоф`єва, б. 82; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦМАШИНА» (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Машинобудівна, б. 88, кв. 14; ) про застосування заходів реагування, -

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦМАШИНА» про застосування заходів реагування про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до відповідача шляхом зупинення виконання робіт підвищеної небезпеки та виконання робіт з використанням машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки в місцях зберігання пального за адресами: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Тополіна, б. 1; Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Сталеварна, б. 13, у зв`язку із загрозою життю людей, а саме:

- паливороздавальна колонка зав. №02902, рік випуску 1990 (експлуатується за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Сталеварна, б. 13); насос для перекачування дизельного палива , б/н (експлуатується за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Тополіна, б. 1);

- виконання робіт підвищеної небезпеки (роботи з надзвичайно займистими, легкозаймистими, займистими та вибухонебезпечними речовинами) працівниками, які не пройшли професійне навчання за професією оператор заправних станцій, спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з питань охорони праці.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позаплановою перевіркою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦМАШИНА»» встановлено 16 порушень нормативно правових актів з охорони праці, з яких 7 порушень створюють життю та здоров`ю людей.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

На виконання ухвали суду позивач надав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не надано.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

На підставі направлення на перевірку від 23 вересня 2021 року №663/5.4 та наказу на проведення перевірки «Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦМАШИНА» посадовими особами Східного міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці проведено позапланову перевірку відповідача на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки.

За наслідками проведеної перевірки складений акт перевірки від 1 жовтня 2021 №5.4-08/089, у якому зафіксовано 16 порушень вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці. Акт підписаний директором Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦМАШИНА» Чернишовою Н.А. без зауважень.

Зазначені в пунктах 1, 4, 6, 7, 10, 13, 15 акта факти порушення вимог чинних нормативно-правових актів України з охорони праці на об`єктах зберігання пального Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦМАШИНА» створюють загрозу здоров`ю і життю працівників суб`єкта господарювання, а саме:

- пункт 1 відсутній дозвіл на експлуатацію обладнання, що призначено для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах, що зазначені у додатку 1 до Технічного регламенту обладнання та захисних систем, призначених для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 №1055, відповідно до вимог Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого ПКМУ №1107 від 26.10.2011, а саме: - паливо роздавальна колонка зав. №02902, рік випуску 1990, що експлуатується за адресою: . Маріуполь, вул. Сталеварна , буд. 13, насос для перекачування дизельного палива, б/н, що експлуатується за адресою: м. Маріуполь, вул. Тополина, 1.

- пункт 6 працівники, які допущені до заправки дизельним паливом транспортних засобів, не пройшли підготовку за професією, пов`язану з роботами підвищеної небезпеки (роботи з надзвичайно займистими, легкозаймистими, займистими та вибухонебезпечними речовинами) оператор заправних станцій: відсутні свідоцтво та посвідчення про право виконання робіт з підвищеною небезпекою.

- пункт 7 працівники, які допущені до заправки дизельним паливом транспортних засобів, періодично не проходять на підприємстві інструктаж з питань охорони праці за ІОП №19 «Під час прийому, зберігання, видачі пально мастильних матеріалів та заправку ними атотраспорту».

- пункт 10 працівники, які допущені до заправки дизельним паливом транспортних засобів і безпсередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці України від 26 січня 2005 року №15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 року за №232/10512 (роботи з надзвичайно займистими, легкозаймистими, займистими та вибухонебезпечними речовинами), не пройшли спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з питань охорони праці.

- пункт 13 відсутні паспорти заземлювальних пристроїв резервуарів для зберігання дизельного палива, у кількості двох одиниць, б/н, чим не виконано п. 7.4 Правил технічної експлуації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 25 липня 2006 року за №258 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1143/13017.

Пункт 15 відсутні протоколи періодичних вимірювань опору ізоляції кабельних ліній, електрообладнання, випробування та вимірювання заземляючих пристроїв, чим не виконано п. 7.3 розділу VІІ «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів».

На час розгляду справи представниками сторін не надано доказів усунення в повному обсязі порушень зазначених в акті перевірки від 1 жовтня 2021 року №5.4-08/089.

У зв`язку з тим, що виявлені порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, суб`єкт владних повноважень на підставі частини 5 статті 4, частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їхнього життя і здоров`я в процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці визначені у Законі України від 14.10.1992 №2694-XII "Про охорону праці" (далі - Закон №2694-XII).

Закон №2694-XII передбачає принципи, на яких базується державна політика в галузі охорони праці, у тому числі: пріоритет життя і здоров`я працівників, повна відповідальність роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; підвищення рівня промислової безпеки шляхом забезпечення суцільного технічного контролю за станом виробництв, технологій та продукції, а також сприяння підприємствам у створенні безпечних та нешкідливих умов праці (стаття 4 Закону №2694-XII).

У відповідності до частини 1 статті 38 Закону №2694-XII державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, яким відповідно до Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, є Державна служба України з питань праці (Держпраці), яка здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно зі статтею 39 Закону №2694-XII посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право, зокрема забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу з питань праці України, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 3 Положення №96 визначено, що основними завданнями Держпраці є: 1) реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; 2) здійснення комплексного управління охороною праці та промисловою безпекою на державному рівні; 3) здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки; 4) організація та здійснення державного нагляду (контролю) у сфері функціонування ринку природного газу в частині підтримання належного технічного стану систем, вузлів і приладів обліку природного газу на об`єктах його видобутку та забезпечення безпечної і надійної експлуатації об`єктів Єдиної газотранспортної системи.

Згідно з підпунктом 16 пункту 4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці, зокрема в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань:

забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту;

монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки;

безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення;

виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів;

організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення та перевірки їх знань.

Відповідно до підпункту 52 пункту 4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань зупиняє, припиняє, обмежує експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень та інших виробничих об`єктів, виготовлення та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва, виконання певних робіт, у тому числі пов`язаних із користуванням надрами, застосуванням нових небезпечних речовин, реалізацію продукції шляхом видачі відповідного розпорядчого документа у передбачених законодавством випадках, а також анулює видані дозволи і ліцензії до усунення порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю працівників.

Відповідно до підпункту 12 пункту 6 Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право звертатися у передбачених законом випадках до суду.

Згідно з пунктом 7 вказаного Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Приписами статті 1 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини 1 та 4 статті 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до статті 1 цього Закону заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно з частинами 6, 7 статті 7 Закону №877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Частиною 5 статті 4 Закону №877-V передбачено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можливе лише за рішенням суду. При цьому передумовою прийняття такого рішення є встановлення факту (фактів) виконання робіт (надання послуг) суб`єктами господарювання та порушень вимог законодавства під час їх виконання, які створюють загрозу життю працюючих.

Поняття загроза життю та/або здоров`ю людини є оціночним поняттям та віднесено до сфери захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Сторонами не заперечується право позивача на проведення перевірки відповідача, за результатами якої складено відповідний акт, і те, що виявлені позивачем порушення вимог законодавства у сфері охорони праці на час звернення до суду з позовом існували та створювали загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Як свідчать матеріали справи, на момент розгляду даної справи існують порушення вимог перелічених нормативних актів, що призводить до реальної загрози життю та здоров`ю працівників, доказів, які б свідчили про повне усунення виявлених порушень, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України визначено, що кожна людина має невід`ємне право на життя, яке нерозривно пов`язано зі здоров`ям. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом.

Суд звертає увагу сторін, що поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, який лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за якими, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Зазначена позиція суду неодноразово була викладена в рішеннях Верховного Суду, а саме по справам №№К/9901/24269/19, К/9901/30775/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини частина 1 статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує держави вживати необхідних заходів щодо захисту життя осіб, які знаходяться під їх юрисдикцією. За певних умов влада повинна вживати превентивні оперативні заходи для захисту людини, чиє життя наражається на небезпеку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з наведених положень законодавства, встановлених обставин та досліджених судом доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до відповідача відповідних заходів реагування до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері охорони праці та промислової безпеки.

При цьому застосування таких заходів реагування, які є тимчасовими, спрямовано саме на захист життя та здоров`я людей, що, як вже зазначалося, є прямим обов`язком держави.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, і доказів понесення ним інших відповідних судових витрат до суду не подано, тому виходячи з положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦМАШИНА» (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Машинобудівна, б. 88, кв. 14; ), шляхом повного зупинення виконання робіт підвищеної небезпеки та виконання робіт з використанням машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки в місцях зберігання пального за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Тополина, буд.1; м. Маріуполь, вул. Сталеварна, буд. 13, у зв`язку з загрозою життю людей, а саме:

- паливороздавальна колонка зав. №02902, рік випуску 1990 (експлуатується за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Сталеварна, б. 13); насос для перекачування дизельного палива , б/н (експлуатується за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Тополіна, б. 1);

- виконання робіт підвищеної небезпеки (роботи з надзвичайно займистими, легкозаймистими, займистими та вибухонебезпечними речовинами) працівниками, які не пройшли професійне навчання за професією оператор заправних станцій, спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з питань охорони праці, до повного усунення порушень.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Дмитрієв