Справа № 620/8510/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8510/21 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Єгорової Н.М.,

суддів Федотова І.В, Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частина НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частина НОМЕР_1 про визнання неправомірними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА :
Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частина НОМЕР_1 , у якому просив суд:

- визнати неправомірним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 25 червня 2021 року №151 відповідно до якого з 25 червня 2021 року ОСОБА_1 припинено виплату грошового забезпечення;

- визнати неправомірним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29 червня 2021 року №152 в частині виплати ОСОБА_1 основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливості проходження військової служби, премії за особистий внесок у загальні результати служби, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень) по 24 червня 2021 року;

- визнати неправомірним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29 червня 2021 року №152 в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 20 календарних років служби у Збройних Силах України;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення за червень 2021 року та індексацію грошового забезпечення по 29.06.2021 включно з урахуванням раніше виплаченої суми;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 23 календарних роки військової служби у Збройних Силах України з урахуванням раніше виплаченої суми за 20 календарних років військової служби.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29 червня 2021 року №152 в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 20 календарних років служби у Збройних Силах України.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 23 календарних роки військової служби у Збройних Силах України з урахуванням раніше виплаченої суми за 20 календарних років військової служби.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що відповідальність за виплати позивачу одноразового грошового забезпечення у разі звільнення з військової частини повинна нести військова частині НОМЕР_2 .

Також не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Таким чином, за весь час військової служби повинно виплачуватись грошове забезпечення.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частина НОМЕР_1 про визнання неправомірними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії повернуто особі, яка її подала.

У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині про відмову в задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що грошове забезпечення мало виплачуватися позивачу до 24 червня 2021 року, тобто до закінчення строку контракту, про що і було вірно зазначено в наказі командира військової частини НОМЕР_2 № 151 від 25 червня 2021 року.

У межах встановленого судом строку відзиву від інших учасників справи на апеляційні скарги не надійшли.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29 червня 2021 року №152, у зв`язку зі звільненням з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, з 29 червня 2021 року був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

При виключенні позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 позивачу було виплачено грошове забезпечення по 24 червня 2021 року.

Також, позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у разі звільнення у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 20 календарних років служби у Збройних Силах України.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірних наказів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 20 календарних років військової служби без врахування строку навчання позивача в ліцеї порушує принцип належного урядування, а відтак і права та законні інтереси позивача. Також суд першої інстанції зазначив, що грошове забезпечення позивачу мало виплачуватися до 24 червня 2021 року (закінчення строку контракту), про що зазначено і в оскаржуваному наказі від 25 червня 2021 року №151.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2009 року у справі № 2а-9896/2570 час навчання ОСОБА_1 в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 19 серпня 1986 року по 12 лютого 1999 року подовженістю 2 роки 9 місяців 23 дні зараховано у загальний строк військової служби та строк безперервної служби в Збройних Силах України.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З огляду на вищевикладене, відповідач протиправно не врахував постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2009 року у справі № 2а-9896/2570 при обчислені одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за календарні роки служби.

Проаналізувавши наведене, колегія суддів зазначає, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29 червня 2021 року №152 в частині виплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 20 календарних років служби у Збройних Силах України є протиправним та підлягає скасуванню із зобов`язанням нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 23 календарних роки військової служби у Збройних Силах України з урахуванням раніше виплаченої суми за 20 календарних років військової служби, що і було вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачами.

Також як свідчать матеріали справи, наказом № 152 від 29 червня 2021 року та грошовим атестатом № 1023 від 29 червня 2021 року зазначено про виплату ОСОБА_1 як основних так і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та індексації до 24 червня 2021 року. В пункті 13 «Інші відмітки» грошового атестату зазначено: «згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 151 від 25 червня 2021 року з 25 червня 2021 року припинено виплату грошового забезпечення у зв`язку із закінченням строку контракту».

Відповідно до наказу № 152 від 29 червня 2021 року ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 з 29 червня 2021 року.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Частиною дев`ятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзацу 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (далі - Положення № 1153) особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно п. 237 Положення № 1153 у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту видання наказу про звільнення та здача посади військовослужбовцем повинні бути здійснені не пізніше дня закінчення строку контракту, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до пунктів 3, 11 контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України від 29 травня 2019 року контракт був укладений на 2 роки та набирав чинності з 25 червня 2019 року (а.с. 10-11).

У той же час, абз. 6 ч.1 Розділу 31 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту.

Зважаючи на викладене, грошове забезпечення позивачу мало виплачуватися до 24 червня 2021 року (закінчення строку контракту), про що зазначено і в наказі від 25 червня 2021 року №151.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01 червня 2021 року №129 ОСОБА_1 перебував у відпустці з 01 червня 2021 року по 26 червня 2021 року та виключено його зі списків особового складу було в перший робочий день 29 червня 2021 року, а виплату грошового забезпечення припинено в день закінчення строку контракту. Доказів перебування позивача на службі в зазначені дні матеріали справи не містять.

Проаналізувавши наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування наказів командира військової частини НОМЕР_2 від 25 червня 2021 року № 151 відповідно до якого з 25 червня 2021 року позивачу припинено виплату грошового забезпечення та наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29 червня 2021 року №152 в частині виплати позивачу основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливості проходження військової служби, премії за особистий внесок у загальні результати служби, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень) по 24 червня 2021 року.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційних скарг не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги Військової частина НОМЕР_1 , ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова
Судді І.В. Федотов
Є.В. Чаку