Справа № 420/21828/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № 0-1516 від 21.10.2021 року.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом позовної заяви, позивач обґрунтовує заявлені вимоги, із зазначенням таких фактичних обставин, зокрема:

- на початку листопада 2021 року позивач отримав від відповідача податкове повідомлення-рішення № 0-1516 від 21.10.2021р., яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в розмірі 25830,38 грн.;

- відповідно до Витягу про право власності прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 223 від 22.05.2018 року, позивач володіє нежитловою будівлею по переробці сільськогосподарської продукції, нежитловий об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідно до пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності;

- виходячи з положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше;

- таким чином, нежитлова будівля, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності, не є обєктом оподаткування, згідно з п.п. 266.7.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, оскільки використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, та для зберігання і ремонту ґрунтообробного інвентарю, як сільськогосподарським товаровиробником. Так як, жоден сільськогосподарський товаровиробник, не може обійтись в своїй діяльності без вище зазначених приміщень;

- аналогічна правова позиція викладена в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 814/713/18 від 12 грудня 2018 року, № 400/170/19 від 28 травня 2019 року, № 400/2198/19 від 12 лютого 2020 року, № 400/1817/20 від 19 листопада 2020 року, від 17 березня 2021 року № 400/3409/20, від 18 лютого 2021 року № 400/3410/20, від 12 травня 2021 року № 400/3494/20, у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі № 649/593/16-а, від 24.04.2020 року у справі № 540/2206/19, у яких судами застосовано п. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України у подібних правовідносинах.

Згідно з відзивом на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із зазначенням таких фактичних обставин, зокрема:

- відповідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку із виявленими розбіжностями стосовно площі нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, сформоване нове податкове повідомлення - рішення від 21.10.2021 № 0-1516 на суму податку 25830,38 грн. за нежитлову будівлю за вказаною адресою із загальною площею 795,9 кв.м;

- обчислення податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, проводилось на підставі рішення Кілійської міської ради щодо встановлення ставок податку на нерухоме майно від 25.06.2019 № 613-VІІ/О-19, а саме: за 2020 рік сума податку становить 25830,38 грн. (795,9 кв.м. * 35,4225 грн./кв.м/12 місяців * 11 місяців (0,75% * 4723 грн. мінімальна заробітна плата на 01.01.2020);

- також контролюючий орган звертає увагу, що позивачем не надано жодного належного доказу, що об`єкт, який йому належить використовується в сільськогосподарській діяльності як сільськогосподарський товаровиробник.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 125476124 від 29.05.2018 року (а.с.8) позивачу на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , з відомостями про складові частини об`єкта нерухомого майна:

- складова частина об`єкта нерухомого майна: мехмайстерня, А

- додаткові відомості: загальна площа 720,7 кв.м

- складова частина об`єкта нерухомого майна: кузня, Б

- додаткові відомості: загальна площа 75,2 кв.м

- складова частина об`єкта нерухомого майна: вбиральня, В

- складова частина об`єкта нерухомого майна: споруда, № 1-3,1.

Податковим повідомленням-рішенням від 21.10.2021 року № 0-1516 відповідач повідомив позивача, що згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, визначено суму податкового зобов`язання за платежем: под.на нерух.майно, відмінне від зем.ділянки, сплач.фізособами, які є власн.об`єктів нежитл.нерух. 18010300, податковий період 2020, сума податкового зобов`язання 25830,38 грн. (а.с.5)

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням відповідача № 0-1516 від 21.10.2021 року, позивач оскаржив його в судовому порядку.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема (а.с.6-7, 9-17):

- витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 164874787 від 24.04.2019, згідно з яким 24.04.2019 за позивачем зареєстроване право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) площею 3,5841 га, згідно з яким, зокрема, опис об`єкта іншого речового права: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5841 га;

- витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 164875768 від 24.04.2019, згідно з яким 24.04.2019 за позивачем зареєстроване право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) площею 9,3034 га, згідно з яким, зокрема, опис об`єкта іншого речового права: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,3034 га;

- технічного паспорту на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту);

- акту обстеження нежилих будівель від 09.08.21, згідно з яким:

- комісія у складі депутатів Кілійської територіальної громади, в присутності власника ОСОБА_1 , провели обстеження нежилих будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;

- в ході обстеження виявлено, що дані будівлі використовуються, як складські приміщення для зберігання зернової продукції, зберігання і обслуговування сільськогосподарської техніки, зберігання сіна та соломи, вберігання інструментів та запчастин для ремонту і обслуговування сільськогосподарської техніки, також в одному з приміщень знаходиться мілке обладнання для виготовлення корму для птиці та тварин, що використовується у власних потребах.

Судом також встановлено, що згідно з постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 420/13905/20 (а.с.52-58) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, яка набрала законної сили 17.11.2021 року, встановлено, зокрема, що згідно з договорами збереження зерна, книги обліку зерна, облікових листів тракториста, ОСОБА_1 займається збереженням зерна з використанням комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній до 01.01.2022 року), у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній з 01.01.2022 року), суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі ПК України); Законом України від 23 вересня 2008 року № 575-VI «Про сільськогосподарський перепис» (далі Закон № 575-VI).

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Не є об`єктом оподаткування:

а) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності);

б) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки;

в) будівлі дитячих будинків сімейного типу;

г) гуртожитки;

ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад;

д) об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об`єкта на дитину;

е) об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках;

є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств;

ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК018- 2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

з) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських організацій інвалідів та їх підприємств;

и) об`єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об`єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність;

і) будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від форми власності та джерел фінансування, що використовуються для надання освітніх послуг;

ї) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення та відпочинку дітей, а також дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення і відпочинку дітей, які знаходяться на балансі підприємств, установ та організацій, які є неприбутковими і внесені контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

й) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, центрів фізичного здоров`я населення, центрів з розвитку фізичної культури і спорту інвалідів, дитячо-юнацьких спортивних шкіл, а також центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, дитячо-юнацьких спортивних шкіл і спортивних споруд всеукраїнських фізкультурно-спортивних товариств, їх місцевих осередків та відокремлених підрозділів, що є неприбутковими та включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення таких установ та організацій з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

к) об`єкти нежитлової нерухомості баз олімпійської та паралімпійської підготовки. Перелік таких баз затверджується Кабінетом Міністрів України;

л) об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.

Підпунктом 266.6.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.4.1. п. 266.4 ст. 266 ПК України закріплено пільги зі сплати податку, зокрема, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості на 120 кв. метрів; в) для різних типів обєктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями) (п.п. 266.4.2. п. 266.4 ст. 266 ПК України).

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є одним із видів податку на майно, особливістю якого, є встановлення його ставок та пільг на місцевостях відповідними повноважними органами місцевого самоврядування.

Так, п.п. «ж» пп. 266.2.2. п 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК018- 2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

При цьому, слід зазначити, що у абзаці «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України законодавцем використано правову конструкцію, яка передбачає одночасно дві умови для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме: 1) суб`єкт, який володіє об`єктами нерухомості повинен бути сільськогосподарським товаровиробником; 2) об`єкт нерухомості (будівля, споруда) повинен використовуватись безпосередньо у сільськогосподарській діяльності такого сільськогосподарського товаровиробника.

За визначенням в пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» домогосподарство сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життєдіяльності, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати в родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких із цих стосунків, або перебувати і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи.

Таким чином, аналіз наведених правових норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що законодавець визначає правовий статус сільськогосподарського товаровиробника як юридичну особу чи фізичну особу, що здійснюють виробництво, переробку, постачання чи реалізацію сільськогосподарської продукції, тобто займаються відповідною сільськогосподарською діяльністю.

Будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, та не здаються їх власниками в оренду, позичку, лізинг не є об`єктами оподаткування згідно з п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Отже, з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, слід встановити, чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та встановити факт використання позивачем спірних нежитлових будівель як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Для набуття статусу сільськогосподарського товаровиробника, позивач має бути виробником сільськогосподарської продукції. Виробниками сільськогосподарської продукції можуть бути юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми або фізичні особи-підприємці, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Так, згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 р. № 507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Згідно зі змістом позовної заяви, позивач обґрунтовує позовні вимоги із зазначенням, зокрема, що нежитлова будівля, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності, використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, та для зберігання і ремонту ґрунтообробного інвентарю, як сільськогосподарським товаровиробником, так як жоден сільськогосподарський товаровиробник, не може обійтись в своїй діяльності без вище зазначених приміщень.

При цьому слід зазначити, що відповідачем не наведено жодних конкретних обставин та не надано жодних доказів, на яких ґрунтуються його заперечення проти фактичних обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно з даними технічного паспорта на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту), до нього входять: мехмайстерня; кузня, убиральня, надвірні споруди, із зазначенням їх призначення: рем.майстерня, підсобне, побутове приміщення, склад, кузня тощо.

Отже, нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту) відповідають вимогам Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Також, відповідно до акту обстеження нежилих будівель від 09.08.2021 року:

- комісія у складі депутатів Кілійської територіальної громади, в присутності власника ОСОБА_1 , провели обстеження нежилих будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;

- в ході обстеження виявлено, що дані будівлі використовуються, як складські приміщення для зберігання зернової продукції, зберігання і обслуговування сільськогосподарської техніки, зберігання сіна та соломи, вберігання інструментів та запчастин для ремонту і обслуговування сільськогосподарської техніки, також в одному з приміщень знаходиться мілке обладнання для виготовлення корму для птиці та тварин, що використовується у власних потребах.

Судом також встановлено, що згідно з постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 420/13905/20 (а.с.52-58) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, яка набрала законної сили 17.11.2021 року, встановлено, зокрема, що згідно з договорами збереження зерна, книги обліку зерна, облікових листів тракториста, ОСОБА_1 займається збереженням зерна з використанням комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належна йому нежитлова нерухомість відповідно до законів України використовуються ним в сільськогосподарській діяльності.

Враховуючи викладене, оскільки нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту), що перебувають у власності позивача, відносяться до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються особою, що займається сільськогосподарською діяльністю, з використанням землі сільськогосподарського призначення, тому спірна нерухомість не є об`єктом оподаткування згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

На виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судом враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 04.03.2021 року у справі № 500/2782/18, від 01.04.2021 року у справі № 820/6752/16 тощо.

На підставі встановлених судом обставин, вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та правових висновків Верховного Суду суд дійшов висновку, що позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:

- оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.10.2021 року № 0-1516 прийняте відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано квитанції від 10.11.2021 року та від 01.12.2021 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в загальній сумі 908,00 грн. (а.с.1, 23)

Відповідно, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 159, 241-246, 250, 255, 258, 262, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу: 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 21.10.2021 року № 0-1516.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова