Справа № 580/329/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року справа № 580/329/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Либовки А.В. від імені ОСОБА_1 до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

17.01.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Либовки А.В. (адреса для листування: а/с 226, ВПЗ №18, 76018, м.Івано-Франківськ) від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною відмову здійснити їй призначення пенсії за віком;

зобов`язання відповідача зарахувати їй до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періоди її роботи з 1980 року до 1997 року та призначити пенсію за віком, починаючи з 28.03.2021.

Додатково просила:

відкрити провадження у справі та призначити її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін;

стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач прийняв рішення від 15.04.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю 27 років страхового стажу. Однак вказане рішення вона не отримувала. Під час подачі заяви про призначення пенсії відповідач відмовився долучати довідки, які підтверджують періоди роботи, видані архівним відділом адміністрації м. Судак Республіки Крим. 16.06.2021 позивач повторно зверталась до відповідача заявою, в якій просила прийняти вказані вище довідки та зарахувати їх до стажу. Вважає, що відповідач в порушення норм законодавства відмовив у їх зарахуванні та призначені пенсії.

У позовній заяві додатково заявила клопотання про поновлення процесуальних строків, в якому просила визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити вказаний строк. В обгрунтування зазначила, що до 18.10.2021 не знала про існування оскаржуваного рішення від 15.04.2021, оскільки не отримувала його, а також 16.06.2021 направляла відповідачу довідки, видані архівним відділом адміністрації м.Судак Республіки Крим для долучення до пенсійної справи. Про існування оскаржуваного рішення дізналася після 18.10.2021. Тому вважає, що шестимісячний строк на звернення з позовом до адміністративного суду необхідно обчислювати зі вказаного моменту.

Ухвалою суду від 19.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного письмового провадження відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю 10 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідач отримав 20.01.2022, що підтверджується розпискою.

14.02.2022 відповідач надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обгрунтування зазначив, що страховий стаж позивача становить 23 роки 0 місяців 25 днів. Тому позивач не має права на призначення пенсії за віком і їй відмовлено у призначенні пенсії. Щодо довідок, виданих Архівним відділом Адміністрації міста Судак Республіки Крим, зазначив. Відповідно до вимог статті 9 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» документ, виданий органом, що здійснює свою діяльність на непідконтрольній Україні території, вважається недійсним і не створює правових наслідків. Тому для перерахунку позивачу пенсії не можуть бути прийняті вказані довідки. Із заявою про призначення пенсії позивач звернулася 08.04.2021, до якої додала: трудову книжку НОМЕР_2 з датою заповнення 31.01.2008, свідоцтва про народження дітей. Вказані вище довідки позивач не надавала. Відповідач рекомендував позивачу звернутися до комісії, зазначити дані про свідків, які її знають по спільній роботі і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджуватимуть її роботу, надати оригінали архівних довідок до будь-якого відділу обслуговування громадян Пенсійного фонду України. Позивач проігнорувала пропозицію. Тому відсутні правові підстави для зарахування до стажу роботи позивача періоду роботи з 1980 року до 1997 року. Рішення про відмову у призначенні пенсії прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області за результатами розгляду заяви позивача, яка надійшла із електронної централізованої бази ППВП (вих.№1259/03-16 від 15.04.2021). З урахуванням прийнятого рішення відповідач прийняв рішення від 15.04.2021 №54 про відмову їй у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Скасування цього рішення не призведе до вирішення питання по суті, оскільки чинним залишається рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії та сприятиме виникненню юридичного конфлікту. Тому стверджує, що є неналежним відповідачем у справі. Зазначив, що прийняття рішення про перерахунок пенсії є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а втручання у таку діяльність виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Вважає, що позивач пропустила строк звернення до суду із цим позовом, оскільки подаючи заяву про призначення пенсії 08.04.2021 вона знала, що період роботи вказаний у зазначених вище довідках не підлягає зарахуванню у страховий стаж. Однак з позовними вимогами звернулася лише у січні 2022 року, що свідчить про байдужість до своїх прав. Просив врахувати висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №521/21851/16-а та від 03.09.2021 у справі №460/1904/19. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу зазначив. Позивач не надала жодних документів, які б свідчили про отримання правничої допомоги (договір, ордер на надання правничої (правової) допомоги з посиланням на адміністративну справу, у межах якої заявлені витрати на відшкодування правової допомоги, детальний розрахунок понесених витрат (тариф на складання документів, вартість кожного окремого документа, фактично затрачений час на кожен проект), акт виконаних робіт тощо). Вважає, що заявлена до стягнення сума витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 підтверджується, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, досягла 60 років.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 трудову діяльність позивач розпочала з 31.01.2008, прийнята учителем обслуговуючої праці в Бужанську ЗОШ І-ІІІ ступенів за строковим трудовим договором (наказ від 30.01.2008 №64). Закінчила трудову діяльність 25.04.2019, а саме звільнена з посади художнього керівника виконавчого комітету Бужанської сілької ради (наказ від 25.04.2019 №63-К).

08.04.2021 позивач звернулася заявою до відповідача про призначення пенсії за віком. Заява прийнята 08.04.2021 і зареєстрована за №454. До заяви додала: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 05.11.2013 №2318-13-00908, заяву про призначення від 08.04.2021 №128, паспорт серії НОМЕР_4 від 10.06.2005, довідку з ДПІ про облік як суб`єкт підприємницької діяльності від 08.04.2021 №б/н, довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 до дня звернення від 08.04.2021 №б/н, документ про визначення дитини заявника інвалідом з дитинства, або дитиною-інвалідом від 06.04.2021 №28, документ про виховання 5-х і більше дітей до 6-го віку від 01.10.2016 № НОМЕР_5 , документ про народження дитини та виховання її до 8-го віку з 01.01.2006 6-го віку від 16.03.2004 НОМЕР_6 , заяву про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк) від 06.04.2021 №б/н, інший документ від 21.06.2005 НОМЕР_7 , рішення про призначення опікуном/піклувальником від 24.02.2021 №1, свідоцтво про народження від 10.04.1961 НОМЕР_8 , свідоцтво про народження дитини від 10.06.2015 НОМЕР_9 , свідоцтво про переміну прізвища від 17.06.1991 НОМЕР_10 , свідоцтво про шлюб від 12.05.2005 НОМЕР_11 , трудову книжку або документ про стаж від 31.01.2008 НОМЕР_2 .

Головне управління ПФУ в Закарпатській області прийняло рішення від 15.04.2021 №1259/03-16 про відмову у призначенні пенсії за віком. У рішенні зазначено, що вік позивача 60 років. Необхідний страховий стаж 28 років. Страховий стаж заявника становить 23 роки 0 місяців 25 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Відмовлено у призначенні пенсії згідно з п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Листом від 23.04.2021 №2300-0215-8/25295 відповідач на звернення від 08.04.2021 про призначення пенсії за віком повідомив, що за доданими до заяви документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Вік позивача на момент звернення становить 60 років, необхідний страховий стаж для призначення пенсії 28 років, страховий стаж позивача становить 23 роки 0 місяців 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

16.06.2021 позивач звернулася заявою до відповідача, в якій просила прийняти та зарахувати до її страхового стажу довідки, видані Адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом) у зв`язку з втратою трудової книжки, та призначити пенсію за віком. В додатках до заяви зазначила: копію паспорта, коду копію свідоцтва про одруження НОМЕР_11 , оригінал довідки №13-20/77.1 від 05.03.2021 року виданої адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом), оригінал довідки №13-20/772 від 05.03.2021 року виданої адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом), оригінал довідки№13-20/773 від 05.03.2021, року виданої адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом), оригінал довідки №13-20/774 від 05.03.2021 року виданої адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом), оригінал довідки №13-20/775 від 05.03.2021 року виданої адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом), оригінал довідки №13-20/776 від 05.03.2021 року виданої адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом), оригінал довідки №13-20/777 від 05.03.2021 року виданої адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом), оригінал довідки №13-20/778 від 05.03.2021 року виданої адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом), оригінал довідки №13-20/779 від 05.03,2021 року виданої адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом), оригінал довідки №13-20/780 від 05.03.2021 року виданої адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом), оригінал довідки №13-20/781 від 05.03.2021 року виданої адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом), оригінал довідки №13-20/782 від 05.03.2021 року виданої адміністрацією м.Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом).

Листом від 01.07.2021 №4257-4332/С-03/8-2300/21 відповідач повідомив, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» жінка, яка народилася у березні 1961 року, має право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 59 років 6 місяців за наявності страхового стажу не менше 27 років. Згідно із статтею 24 Закону №1058 страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідно до статті 24 Закону №1058 страховий стаж за періоди з 01.01.2004 обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до 01.01.2004. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів уній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи до 01.01.2004, є трудова книжка. Підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії. Із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 позивач звернулася 08.04.2021. До заяви надала, зокрема: трудову книжку НОМЕР_2 з датою заповнення 31.01.2008; свідоцтва про народження дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 . Довідки про роботу позивача, видані архівним відділом адміністрації м. Судак Республіки Крим, позивач не надавала. Оскільки відповідно до наданих позивачем документів та даних персоніфікованого обліку страховий стаж становив 23 роки, що недостатньо для призначення пенсії за віком, прийнято рішення від 15.04.2021 за №54 про відмову у призначенні пенсії, про що позивачу повідомлено листом від 23.04.2021. Отже, для врахування до страхового стажу періоду роботи з 1980 року до 1997 року відповідно до довідок, виданих архівним відділом адміністрації м. Судак Республіки Крим, підстави відсутні, оскільки архівна установа, яка підтверджує роботу позивача, розташована на тимчасово окупованій території в Автономній Республіці Крим.

Супровідним листом від 18.10.2021 №2300-0304-8/60840 відповідач на заяву позивача від 08.04.2021 надіслав рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 15.04.2021 №54. У вказаному рішенні зазначив, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» жінка, яка народилася у березні 1961 року, має право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 59 років 6 місяців за наявності страхового стажу не менше 27 років. Згідно із статтею 24 Закону №1058 страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Позивач 08.04.2021 (у віці 60 років) звернулася із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058. За результатами розгляду наданих заявницею документів та з урахуванням даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку встановлено, що її страховий стаж становить 23 роки (стаж враховано в повному обсязі). Керуючись нормами Закону №1058 та Порядку №637, прийнято рішення відмовити позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю 27 років страхового стажу.

04.11.2021 позивач повторно звернулася заявою до відповідача, в якій просила надати роз`яснення, чому не зарахований трудовий стаж за період роботи на підприємствах відповідно до вказаних вище довідок про заробітну плату за періоди 1980-1984, 1986, 1987, 1993-1997 роки.

Листом від 09.11.20231 №7923-8448/С-02/8-2300/21 відповідач роз`яснив, що відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки, відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У зв`язку з невідповідністю наданих документів чинному законодавству України та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивачу не враховано періоди роботи на підприємствах які знаходяться на території Автономної Республіки Крим, згідно з довідками від 05.03.2021: №13-20/255, №13-20/771, №13-20/772, №13-20/773, №13-20/774, №13-20/775, №13-20/776, №13-20/777, №13-20/778, №13-20/779, №13-20/780, №13-20/781.

Тому позивач звернулася в суд з позовом.

Щодо строків звернення до суду з позовом та врахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 17.07.2018 у справі №521/21851/16-а та від 03.09.2021 у справі №460/1904/19, на які посилається відповідач, не підлягають врахуванню до спірних правовідносин, оскільки обставини справ та предмети не є подібними та стосувалися пропуску строку звернення до суду із позовами:

у справі №521/21851/16-а щодо зобов`язати відповідача негайно поновити права отримувати державні пенсії як інваліду-ліквідатору ЧАЕС 2-ї групи в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком;

у справі №460/1904/19 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з березня 2012 року до липня 2017 року на суму пенсії 114686,63 грн відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Оскільки позивач у досудовому порядку зверталася до відповідача та намагалася вирішити спірне питання щодо зарахування періодів її роботи до страхового стажу звертаючись заявами від 16.06.2021, від 04.11.2021, звернення позивачем у січні 2022 року до суду здійснене з дотриманням вимог ст.122 КАС України.

Непідтвердженими є доводи відповідача щодо обізнаності позивача станом на 08.04.2021 про не зарахування періодів роботи, вказаних у довідках Архівного відділу Адміністрації міста Судак Республіки Крим. Вказані довідки позивач до заяви від 08.04.2021 відповідачу не надавала.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

На підставі ч.1 ст.62 Закону України №1788 основним документом, який підтверджує стаж Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.26 Закону України №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Суд врахував, що відповідач за результатами розгляду наданих позивачем 08.04.2021 документів та з урахуванням даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку встановив, що її страховий стаж становить 23 роки 0 місяців 25 днів (стаж враховано в повному обсязі).

Частиною першою ст.9 Закону України №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 24 Закону України №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу другого ч.4 ст.42 Закону України №1058-VI за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Статтею 44 Закону України №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за віком, серед яких за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно з п.2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Відповідно до п.4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно пункту 4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Щодо неврахування відповідачем вказаних вище довідок, які видані Адміністрацією міста Судак Республіки Крим Архівним відділом (муніципальним архівом), суд врахував.

Відповідно до частин 1-3 ст.9 Закону України від 15.04.2014 №1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі ЗУ №1207-VІІ) державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з ч.4 ст.9 ЗУ №1207-VІІ встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Частиною першою ст.3 ЗУ №1207-VІІ визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ №1207-VІІ громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з ч.2 ст.18 ЗУ №1207-VІІ гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595 (далі Постанова №595) визначено, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, визначаються Кабінетом Міністрів України за поданням Служби Безпеки України.

Згідно п.3 Постанови №595 Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити: до 01 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Вказаний підзаконний акт не встановлює прямої заборони приймати документи, які ними видані до окупації відповідної території України.

Для вирішення спору суд врахував висновки із застосування норм правау постановах Верховного Суду (далі - Суд) від 21.11.2019 у справі №420/2319/16-а, від 21.02.2020 у справі №701/1196/16-а, від 18.03.2020 у справі №243/6299/17.

Суд звертає увагу, що 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Тому Суд дійшов висновку застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Хоча вказані вище довідки видані підприємством із території, яка тимчасово непідконтрольна державній владі України, інформація в них щодо періодів роботи позивача та фактів отримання заробітної плати стосується періоду набуття нею стажу, в якому така територія не була тимчасово окупована.

Відповідач не надав суду жодних доказів, що у періодах, яких стосуються згадані вище довідки, позивач мала інші, аніж вказані в них, як заробітна плата, розмір доходів або їх відсутність чи врахування під час призначення позивачу пенсії вказаної заробітної плати для її обчислення. Отже, сукупно позивач має достатній стаж для призначення пенсії за віком.

Тому суд дійшов висновку, що відмовляючи зарахуванні до її страхового стажу вказаних у довідках періодів відповідач порушив вказані вище норми законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України №1058-VI документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Зважаючи, що у заявлених спірних правовідносинах позвиач звертався заявами виключно до відповідача, за результатами розгляду заяви позивачки про призначення пенсії відповідач виніс рішення від 15.04.2021 №54 про відмову в призначенні пенсії за віком, доводи про неналежного відповідача безпідставні. Рішення Головне управління ПФУ в Закарпатській області не є перешкодою для прийняття правомірного рішення відповідачем, оскільки такий орган не має владного підпорядкування.

Оскільки відмовляючи у призначенні пенсії відповідач порушив вказані вище норми шлязом винесення рішення, суд дійшов висновку, що належним способо повного відновлення порушених прав є визнання його протиправним і скасування.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завданням адміністративного судочинства є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Оскільки, розглядаючи звернення пенсіонера про перерахунок пенсії, відповідач зобов`язаний виконати таке повноваження за наявності законних підстав, воно не є дискреційним.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України щодо ефективного способу повного захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача у встановленому чинним законодавством порядку та спосіб зарахувати вказані періоди роботи позивача та призначити їй пенсію за віком з 28.03.2021 (наступний день після дати народження).

Отже, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у вказаних вище частинах.

Згідно з вимогами ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Дотримуючись вказаних вимог суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підтвердженого квитанцією від 12.01.2022 №2659-2120-8371-6856 в сумі 992,40грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, пропорційно задоволеній частині позову.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 30.12.2021 №71/2021 між Адвокатським об`єднанням «ІНДЕКС» в особі керуючого адвоката Либовки А.В. та позивачем, як клієнтом.

Предметом вказаного договору зазначено зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити послуги Об`єднання у порядку та строки, обумовлені Сторонами. Згідно з підп. 4.1. п.4 договору замовник зобов`язується сплатити Об`єднанню вартість правової допомоги (гонорар), що надається, у порядку в строки та на умовах, визначених у додаткових угодах (замовленнях) до Договору, які є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до підп.4.2. п.4 договору оплата за даним Договором здійснюється не пізніше 3-х робочих днів з дати підписання Сторонами акту виконання робіт (наданих послуг). Уразі не підписання та/або не направлення акту виконаних робіт Клієнтом або Замовником у п`ятиденний термін з його направлення Об`єднанню, або відмови від підписання акту з не обґрунтованих підстав, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі. Згідно з підп.підп.4.3. - 4.5. п.4 договору при розрахунку вартості правової допомоги (гонорару), вказаної в п. 4.1. даного Договору, враховується час, витрачений Об`єднанням. В акті, зазначеному в п. 4.2. Договору Сторони можуть визначити інший порядок оплати та (чи) вартість правової допомоги. В цьому випадку Сторони керуються умовами Акту. Сторони погодили, що для надання правової допомоги Клієнту Об`єднання призначає адвоката Либовку Анну Володимирівну, яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого Радою адвокатів Івано-Франківської області №001681 від 06.12.2019 року. В процесі надання правової допомоги Об`єднання має право залучати позаштатних спеціалістів ( перекладачів, аудиторів, інших експертів) за умови отримання попередньої згоди Замовника або Клієнта, утому числі на оплату послуг таких спеціалістів. При отриманні згоди Замовника або Клієнта, Об`єднання проводить відбір необхідних спеціалістів. Витрати, пов`язані з залученням позаштатних спеціалісті несе Замовник (Клієнт).

Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком від 11-02-2022 №02-01-22 попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, які Позивач поніс/очікує понести у зв`язку із зверненням до Черкаського окружного адміністративного суду та розглядом справи в Черкаському окружному адміністративному суді за позовом до Відповідача:

вартість консультацій, підготовки та зібрання додаткових документів - 2000 грн;

вартість підготовки та подання позову - 5000 грн.

Загальна (орієнтовна) сума витрат становить - 7000 грн.

Квитанцією до прибуткового касового ордера від 30.12.2021 №22 підтверджується оплата позивачем за договором про надання правової допомоги №71/2021 коштів на загальну суму 7000,00грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 вказаної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, компенсації за рахунок іншої сторони підлягає не будь-яка правова допомога, а саме професійна правнича, виконавцем якої є адвокат.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд врахував, що відповідач подав клопотання щодо відсутності підстав для стягнення вказаної позивачем суми витрат на правничу допомогу, оскільки позивач не надала жодних документів, які б свідчили про отримання правничої допомоги.

Вказані доводи відповідача спростовуються сукупністю належних, достатніх та допустимих доказів, а саме договором про надання правничої допомоги від 30.12.2021 №71/2021, попередній (орієнтовний) розрахунок витрат від 11.01.2022 та квитанцією до прибуткового касового ордера від 30.12.2021 №22 про сплату позивачем суми витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено правову позицію: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд врахував, що позовна заява підписана позивачем особисто. Також ним особисто завірено копії всіх доданих до позовної заяви документів, окрім договору про надання правової допомоги, копії прибуткового касового ордера, копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Либовкою А.В., які одночасно з позовною заявою надійшли суду засобами поштового зв`язку в конверті з адреси, що відповідає відомостям про вказаного адвоката.

Справа розглядалася правилами спрощеного письмового провадження. Тобто, ознак складної не мала. Тому суд дійшов висновку про обгрунтованість вказаної суми витрат на адвоката та наявність підстав для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позову - половини.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов адвоката Либовки А.В. від імені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) від 15.04.2021 №54 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) у встановленому чинним законодавством порядку та спосіб зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періоди її роботи з 1980 року до 1997 року та призначити пенсію за віком, починаючи з 28.03.2021.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору за звернення з позовною заявою в сумі 496,20грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) та витрати пов`язані з наданням їй професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 3500,00грн (три тисячі п`ятсот гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 18.02.2022.