Справа № 200/11046/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року Справа№200/11046/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), у якому просила:

- визнати протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 28 січня 2020 року ОСОБА_1 та призначити їй пенсію за віком згідно пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням думки суду.

В обґрунтування позову зазначено, що 28 січня 2020 року позивач звернулася із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, додавши усі необхідні документи. Проте на запит адвоката, відповідач повідомив про те, що ОСОБА_1 не зверталася із заявою про призначення пенсії, що не відповідає дійсності. Позивач не погоджується з протиправними діями відповідача, що виразилися у відмові призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідач позов не визнав, 29 грудня 2020 року подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. Відповідач вказав, що згідно пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, при звернені особи з відповідною заявою, проте ОСОБА_1 з відповідною заявою до Управління не зверталася, що унеможливлює вирішення питання про призначення пенсії позивачеві. Крім того, відповідач вказав, що згідно із записами трудової книжки позивача страховий стаж складає 16 років 5 днів, при цьому при розгляді заяви про призначення пенсії не можуть бути прийняті до розгляду пільгові довідки про роботу від 22 вересня 2020 року, оскільки видані органом з території, яка непідконтрольна українській владі. Відповідач зазначив, що згідно з наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 по досягненню 58 років відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 не має, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового (23 роки) та пільгового стажу (5 років).

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду Бабіча С.І. від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у справі вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вирішено клопотання про поновлення строку звернення до суду вирішити під час розгляду справи, відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення по суті.

Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року зупинено провадження в адміністративній справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20.

Ухвалою суду від 2 грудня 2021 року поновлено провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 3 грудня 2021 року вирішено замінити відповідача у справі на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатності судді Бабіча С.І., здійснено повторний автоматичний розподіл справи №200/11046/20-а, за результатами якого справу передано для розгляду судді Дмитрієву В.С.

Ухвалою судді від 17 січня 2022 року прийнято до провадження адміністративну справу, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження та витребувати у сторін докази по справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта Серія НОМЕР_1 , виданим 4 квітня 2002 року Сніжнянським МВ УМВС України в Донецькій області. Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 17 грудня 2019 року №1419-.

Як убачається зі змісту адміністративного позову, ОСОБА_1 27 січня 2020 року зверталася до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області по електронній черзі згідно талону 59 та 28 січня 2020 року талон номер 26, однак працівник управління відмовив у прийнятті документів для призначення пенсії, що зумовило подання заяви 28 січня 2020 року з вимогою прийняти заяву та документи для призначення пенсії.

Так, в матеріалах адміністративної справи міститься копія заяви ОСОБА_1 від 28 січня 2020 року зі змісту якої вбачається, що позивач просить прийняти вказану заяву та призначити пенсію відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Додатками до заяви вказано: паспорт, ідентифікаційний код, свідоцтво про народження, свідоцтво про розірвання шлюбу, трудова книжка, довідка з місця роботи №3078/27 від 23 січня 2002 року, довідка про підтвердження стажу, історична довідка.

Вказана вище заява містить печатку відділу обслуговування громадян Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про прийняття заяви 28 січня 2020 року, що спростовує твердження відповідача про відсутність звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу.

При цьому, довідки про заробіток для обчислення пенсії від 23 січня 2020 року, довідка про підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 23 січня 2020 року, архівна виписка з наказу від 23 січня 2020 року, довідка про перейменування підприємства, довідка Центру первинної медико-санітарної допомоги від 20 січня 2020 року, архівна довідка від 20 січня 2020 року видані установами, які наразі знаходиться на території, яка тимчасово не контролюється українською владою.

Рішення або відповідь на заяву позивача пенсійним органом не надано.

На адвокатський запит, відповідач листом від 9 жовтня 2020 року, повідомив, що згідно з електронною базою «Звернення ф-10» ОСОБА_1 у період з 1 січня 2014 року по 1 жовтня 2020 року до управління із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах не зверталася.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року витребувано у відповідача докази розгляду заяви ОСОБА_1 від 28 січня 2020 року, проте такі документи не надані.

Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом та заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтоване тим, що рішення про відмову в призначенні пенсії пенсійним органом не було направлено на адресу позивача.

Розглянувши зазначене вище клопотання суду зазначає наступне.

Частина 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За змістом цієї норми процесуальним строком є також строк звернення до суду, який відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України становить шість місяців, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (частини 1, 4 статті 122 КАС України).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази направлення рішення щодо розгляду заяви позивача.

Таким чином, ураховуючи відсутність доказів направлення відповідачем та отримання позивачем рішення/повідомлення про результати розгляду заяви, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку та поновити позивачеві строк звернення до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

В той же час, відповідно до п.4.1 розділу 4 Постанови ПФУ № 22-1 від 25 листопада 2005 року Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Згідно з п.4.3 розділу 4 вищевказаної Постанови, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання (перерахунок) пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 розд.4 Постанови).

Відповідно до п. 4.2 Порядку орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Крім того, згідно ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

З аналізу викладених вище положень, суд зазначає, що органи, які призначають пенсію зобов`язані прийняти заяву про призначення пенсії з відповідними документами та мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагаючи відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі.

При цьому, органом, який призначає пенсію, є відповідне Управління Пенсійного фонду України. Управління може прийняти певне рішення щодо призначення (перерахунку) чи відмови у призначенні (перерахунку) пенсії лише після надходження відповідної заяви.

Суд зазначає, що матеріали справи містять докази звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу 28 січня 2020 року із заявою про призначення пенсії.

Як вже зазначалось вище, вказана вище заява містить печатку відділу обслуговування громадян Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про прийняття заяви 28 січня 2020 року, що спростовує твердження відповідача про відсутність звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу.

При цьому, аналіз змісту заяви позивача від 28 січня 2020 року (а.с. 13) очевидно дає змогу оцінити намір заявника, а саме призначити пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також до заяви ОСОБА_1 були додані необхідні документи для вирішення питання про призначення пенсії.

Наведені вище свідчить про те, що відповідач після звернення позивача із заявою про призначення пенсії повинен був перевірити документи та, у разі відсутності необхідних документів, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення необхідних документів у тримісячний строк з дня подання заяви. За результатами розгляду заяви відповідач повинен прийняти обґрунтоване рішення.

Разом з цим відповідач в порушення норм Порядку № 22-1, отримавши заяву позивача від 28 січня 2020 року, не розглянув та не прийняв жодного рішення з питань призначення пенсії, чим допустив протиправну бездіяльність.

Твердження позивача щодо протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки заява ОСОБА_1 про призначення пенсії фактично не розглянута відповідачем та у призначенні пенсії не відмовлено.

Стосовно тверджень відповідача про те, що надані позивачем пільгові довідки про роботу не можуть бути прийняті до розгляду, оскільки видані органом з території, яка непідконтрольна українській владі, суд зазначає, що за вимогами чинного законодавства, відсутність можливості здійснення перевірки обґрунтованості видачі наданих документів не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці. Також, підстав вважати надані документи недостовірними, відповідачем не наведено.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 28 січня 2020 року.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії та призначити пенсію за віком на пільгових умовах суд зазначає, що заява про призначення пенсії не розглянута відповідачем, при цьому повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження управління Пенсійного фонду щодо призначення пенсії.

Отже, суд вважає, що задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії та зобов`яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Таким чином, обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача про призначення пенсії та зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28 січня 2020 року.

При цьому при розгляді заяви позивача про призначення пенсії від 28 січня 2020 року, пенсійний орган при аналізі довідок про підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідок про заробіток для обчислення пенсії, наказів про атестацію робочих місць має виходити з того, що з огляду на загальні принципи, сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН (а саме намібійські винятки, сформульовані Судом щодо окупованих територій, згідно з якими документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян) та в рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в сумі 908 грн. належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28 січня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком від 28 січня 2020 року з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв