Справа № 200/13787/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 лютого 2022 року справа №200/13787/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Суддя-доповідач Першого апеляційного адміністративного суду Міронова Г.М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Жуковської Тетяни Романівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 200/13787/21 за позовом ОСОБА_1 до Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення суми інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В :

До Першого апеляційного адміністративного суду 15 лютого 2022 року надійшла апеляційна скарга адвоката Жуковської Тетяни Романівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 200/13787/21.

Ознайомившись з даною апеляційною скаргою, суд вважає, що вона не відповідає вимогам ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум працездатних осіб встановлений у місячному розмірі 2270 грн.

П. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, на момент подання апеляційної скарги) визначено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п.п.2).

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем заявлені вимоги майнового характеру.

За змістом абз. 2 п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір (в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою підлягає сплаті ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням зазначеного апелянту необхідно було сплатити 4790,25 грн. та належним чином це підтвердити.

В апеляційній скарзі відсутні докази звільнення позивача від сплати судового збору.

В апеляційній скарзі представник позивача просить звільнити від сплати судового збору та посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 817/649/16, в якій зазначається про те, що дія частини третьої статті 22 Закону № 1023-ХІІ поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме: організації виплат відшкодування за вкладами.

В ухвалі від 23 грудня 2021 року у справі № 203/4419/17 Верховний Суд, встановивши наявність неоднакового застосування Верховним Судом частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», дійшов висновку, що існує необхідність відступу від правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 15.05.2019 у справі № 817/777/16 (пункт 23 цього судового рішення) та ухвалою від 29.04.2021 передав справу № 160/15864/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 160/15864/20 дійшла висновку про те, що дія частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а тому немає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору в цій справі.

Тому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність відступу від правового висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 817/649/16 (11-1032апп18), оскільки цей висновок суперечить висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 15.05.2019 у справі № 817/777/16.

Суд наголошує на тому, що у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 15.05.2019 у справі № 817/777/16 зроблено висновок про те, що дія частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення останнім владних управлінських функцій.

В ухвалі від 09 лютого 2022 року у справі № 203/4419/17 Верховний Суд наголошує, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не підпадає під категорію фінансової установи, яка під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Отже, на фізичних осіб-вкладників комерційних банків під час дії тимчасової адміністрації не поширюється дія частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Суд констатує, що дія частини третьої статті 22 Закону №1023-XII не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення останнім владних управлінських функцій (виконання окремої владної функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі пункту 4 частини другої статті 4 Закону № 4452-VI).

Отже, зважаючи на вищевикладене, клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 169, 298 КАС України зазначені обставини тягнуть за собою залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків, шляхом надання оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 4790,25 грн.

Несплачену суму судового збору належить перераховувати за наступними реквізитами: населений пункт Краматорська міська ТГ, отримувач коштів Донецьке ГУК/Краматорська МТГ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37967785, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (IBAN) UA1005630, код класифікації бюджету - 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), відомча ознака «81» Апеляційні адміністративні суди.

Керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити представник позивача у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу адвоката Жуковської Тетяни Романівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 200/13787/21 - залишити без руху.

Встановити строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Роз`яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга повертається апелянту.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Г.М. Міронова