Справа № 440/6714/20
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.І. Слободянюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 р. Справа № 440/6714/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2021, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/6714/20

за позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб , Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Паламарчука Віталія Віталійовича

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Паламарчука Віталія Віталійовича /далі відповідач-1/, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про:

- визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Паламарчука Віталія Віталійовича щодо невключення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" за договором №980-024-000001694 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 20 листопада 2015 року додатково на суму 164394,05 грн;

- зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №980-024-000001694 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 20 листопада 2015 року додатково на суму 164394,05 грн /а.с.1-9/.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її безпідставно не включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" за договором №980-024-000001694 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 20 листопада 2015 року додатково на суму 164394,05 грн, адже вона має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" щодо невключення інформації про банківський вклад ОСОБА_1 в ПАТ "Банк Михайлівський" за договором №980-024-000001694 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 20 листопада 2015 року у сумі 163258,42 грн до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, буд.17, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 21708016) включити інформацію про банківський вклад ОСОБА_1 в ПАТ "Банк Михайлівський" за договором №980-024-000001694 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 20 листопада 2015 року у сумі 163258,42 грн до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 21708016) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20 листопада 2015 року між ОСОБА_1 (клієнт) та Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" (банк) укладено договір банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" №980-024-000001694 /а.с.10/, за умовами якого банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку.

Також 20 листопада 2015 року між ОСОБА_1 (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" (сторона-2) укладено договір № 980-024-000152401 /а.с. 11/, а 15 грудня 2015 року додаткову угоду до вказаного договору /а.с.13/, за умовами яких сторона-1 передає стороні-2 у власність кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а сторона-2 зобов`язується повернути кошти стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором. Сторона-2 приймає від сторони-1 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів - 180000,00 грн, строк користування коштами 182 дні, кошти передаються з дати укладення договору 20 листопада 2015 року по 20 травня 2016 року, розмір процентів за користування коштами ставка 34,4 % річних, що складає 27 % річних після утримання податку з таких процентів сторони-1, періодичність сплати нарахованих процентів щомісячно 15 числа місяця, наступного за календарним місяцем користування коштами, сторона-2 сплачує стороні-1 проценти у безготівковій формі на рахунок сторони-1 № НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівський", сторона-2 повертає стороні-1 кошти у безготівковій формі на рахунок сторони-1 № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський".

ОСОБА_1 20 листопада 2015 року на рахунок № НОМЕР_1 перераховані кошти у сумі 15000,00 грн з призначенням платежу "внесення готівки на поточний рахунок", що підтверджується квитанцією №3535353 від 20 листопада 2015 року /а.с. 12/, та 15 грудня 2015 року на рахунок № НОМЕР_1 перераховані кошти у сумі 165000,00 грн з призначенням платежу "внесення готівки на поточний рахунок", що підтверджується квитанцією №2591050 від 15 грудня 2015 року /а.с. 14/.

16 січня 2016 року між ОСОБА_1 (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" (сторона-2) укладено договір №980-024-000176905 /а.с. 15/, за умовами якого сторона-1 передає стороні-2 у власність кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а сторона-2 зобов`язується повернути кошти стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором. Сторона-2 приймає від сторони-1 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів - 20000,00 грн, строк користування коштами 365 днів, кошти передаються з дати укладення договору 16 січня 2016 року по 15 січня 2017 року, розмір процентів за користування коштами ставка 34,78 % річних, що складає 28 % річних після утримання податку з таких процентів сторони-1, періодичність сплати нарахованих процентів щомісячно 15 числа місяця наступного за календарним місяцем користування коштами, сторона-2 сплачує стороні-1 проценти у безготівковій формі на рахунок сторони-1 № НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівський", сторона-2 повертає стороні-1 кошти у безготівковій формі на рахунок сторони-1 № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський".

ОСОБА_1 16 січня 2016 року на рахунок № НОМЕР_1 перераховані кошти у сумі 20000,00 грн з призначенням платежу "внесення готівки на поточний рахунок", що підтверджується квитанцією №2392.06 від 16 січня 2016 року /а.с. 16/.

Згідно з випискою по особовим рахункам з 01 травня 2016 року по 20 травня 2016 року, виданою ПАТ "Банк Михайлівський" 20 травня 2016 року /а.с.23/ на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський" відбулось зарахування коштів 19 травня 2016 року з рахунку № НОМЕР_3 в ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" в сумі 20000,00 грн (повернення коштів згідно з договором №980-024-000176905 від 16 січня 2016 року), а також на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський" відбулось зарахування коштів 19 травня 2016 року з рахунку № НОМЕР_3 в ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" в сумі 180000,00 грн (повернення коштів згідно з договором №980-024-000152401 від 20 листопада 2015 року).

В той же час постановою Національного банку України від 22 грудня 2015 року №917/БТ віднесено Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку, а згідно рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних» ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних/а.с. 105-107/.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" та розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року по 22 червня 2016 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський"/а.с. 108-109/.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" /а.с. 111/ виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12 липня 2016 року №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку" /а.с. 112-113/, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку строком на 2 роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1758 від 21 червня 2018 року продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ Банк Михайлівський на два роки з 13 липня 2018 року по 12 липня 2020 року включно.

Згідно із Списком вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», яким було виплачено суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за загальним реєстром станом на 01 лютого 2021 року (витяг), /а.с.120/ ОСОБА_1 здійснено виплати 04 серпня 2016 року у сумі 1135,63 грн та 09 червня 2017 року у сумі 35605,95 грн.

Також відповідно до звіту по транзакціях з використанням /без використання БПК, що були випущені до рахунку № НОМЕР_4 в валюті UAH, обслуговується у відділенні №1 ПУМБ в м. Полтава, МФО 334851, власник рахунку ОСОБА_1 за період з 01 червня 2017 року по 14 червня 2019 року, виданого ВТ «ПУМБ» 14 червня 2019 року /а.с.17/, 09 червня 2019 року здійснено операцію по рахунку без використання карти, а саме: виплачено ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 35605,95 грн ПАТ «Банк Михайлівський».

Пунктом 2 рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 311 від 11 лютого 2020 року «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» /а.с. 114-115/ з 12 лютого 2020 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Паламарчуку Віталію Віталійовичу.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28 травня 2020 року №1014, яким продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» на один рік з 13 липня 2020 року до 12 липня 2021 року включно.

ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Паламарчука Віталія Віталійовича із запитом від 16 липня 2020 року /а.с. 18-19/, в якому просила надати інформацію відносно умисного системного порушення уповноваженими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» імперативних приписів частини п`ятої статті 3, частин першої та другої статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VІ від 23 лютого 2012 року зі змінами, та пунктів 1, 3, 4, 6 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09 серпня 2012 року, пунктів 1, 2, 4 розділу ІІІ Правил формування та ведення баз даних про вкладників, затверджених рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №3 від 09 липня 2012 року, відносно невведення до бази даних банку ПАТ «Банк Михайлівський» та неподання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації про ОСОБА_1 , якій необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом по договору №980-024-000001694 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 20 листопада 2015 року додатково в невідшкодованій частині на суму 164394,05 грн за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також обставин введення до бази даних банку ПАТ «Банк Михайлівський» та подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб завідомо недостовірної інформації про ОСОБА_1 в частині відшкодування коштів за вкладом по договору №980-024-000001694 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 20 листопада 2015 року лише в частині невідшкодованої суми у розмірі 35605,95 грн за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб без врахування невідшкодованої частини на суму 164394,05 грн.

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Паламарчука Віталія Віталійовича №ЗГ1(К)/0837 від 07 серпня 2020 року /а.с.21/ повідомлено ОСОБА_1 про те, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2505 «Про організацію процесу включення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, фізичних осіб, яких прирівняно до вкладників» від 18 листопада 2016 року, включення до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, здійснюється на підставі заяви клієнта (встановленої форми). Обов`язковими документами, що мають додаватися до заяви є: оригінал або нотаріально посвідчена копія договору та додаткових угод до нього (у разі наявності), укладеного з небанківською фінансовою установою (ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР") через повіреного ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ»; копія паспорту або іншого документа, що посвідчує особу, з інформацією про прізвище, ім`я, по батькові, серію, номер, найменування або код органу, що видав документ, дату видачі; копія документа, виданого контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, або копія сторінки паспорта, в якому контролюючим органом зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, завірені особистим підписом заявника. Жодних виключень щодо документів, які мають додаватись до заяви, не передбачено, з огляду на необхідність виключення можливих шахрайств з копіями договорів. Розгляд заяви по суті та прийняття рішення про подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо виплати коштів особам здійснюється тільки після отримання банком документів, що відповідають вищевказаним вимогам.

ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Паламарчука Віталія Віталійовича із заявою від 11 вересня 2020 року /а.с.20/, в якій просила виплатити їй гарантовану суму відшкодування у невідшкодованій частині у сумі 164394,05 грн за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за договором №980-024-000001694 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 20 листопада 2015 року, укладеним нею з ПАТ «Банк Михайлівський».

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Паламарчука Віталія Віталійовича №ЗГ1(К)/0934 від 28 вересня 2020 року /а.с.22/ на її заяву повідомлено позивача про те, що її заява не містить повного пакету необхідних документів, у зв`язку з чим розгляд її по суті на даний час неможливий; розгляд заяви по суті та прийняття рішення про подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо виплати коштів особам здійснюється тільки після отримання банком документів, що відповідають вимогам.

Відповідно до пунктів 1 та 2 рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06 листопада 2020 року №1921 /а.с. 116-119/ відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Паламарчука Віталія Віталійовича та вирішено визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк Михайлівський» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснювати безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач не погодилася з бездіяльністю уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" щодо невключення інформації про її банківські вклади у загальному розмірі 164394,05 грн за договором №980-024-000001694 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 20 листопада 2015 року до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами врегульовано Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452-VI від 23 лютого 2012 року (далі Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн.

Отже, Закон № 4452-VI пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

В свою чергу відповідно до частини першої статті 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є тимчасовою адміністрацією.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону № 4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України".

Частинами третьою, п`ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частин першої та третьої статті 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Закон № 4452-VI визначає порядок складання Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду не здійснюється.

Так, згідно з положеннями частини другої статі 37 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частинами першою четвертою статті 38 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок

Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Наказом Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" від 01 червня 2016 року № 42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в Акті № 2 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб в сумі 1 298 015 973, 74 грн., у відповідності до положень пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.

Відповідно до частини другої статті 215 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За правилами частини першої статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI містить перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

При цьому, Законом України від 16 липня 2015 року №629-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" (далі - Закон №629-VIII), який набрав чинності 12 серпня 2015 року, частину третю статті 38 Закону № 4452-IV доповнено пунктом 9, згідно із яким правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Разом з цим, з метою забезпечення захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банків, вирішення питання щодо відшкодування їм коштів, а також для запобігання таким зловживанням у майбутньому 15 листопада 2016 року за № 1736-VІІІ прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг" (далі - Закон № 1736-VІІІ), яким також внесені зміни до Закону № 4452-VI.

З пояснювальної записки до проекту Закону № 1736-VІІІ слідує, що необхідність прийняття вказаного законопроекту виникла у зв`язку з набуттям розповсюдження схемою, за якою у приміщеннях банку фізичним особам пропонується укладати не договори банківського вкладу з банком, а договори позики з небанківськими фінансовими установами через повіреного, яким виступає банк. При цьому з метою введення в оману споживачів щодо дійсного предмета договору банк відкриває кожному клієнту банківський рахунок, з якого в подальшому кошти перераховуються на рахунки небанківських фінансових установ. Як зазначено у пояснювальній записці, за даними Фонду, із використанням саме такої схеми було ошукано за посередництвом лише ПАТ "Банк "Михайлівський" 14 тисяч фізичних осіб на загальну суму, що перевищує 1,5 млрд гривень. Крім того, зловживаючи низьким рівнем правової та фінансової культури фізичних осіб, особливо людей пенсійного віку (понад 45 відсотків фізичних осіб, постраждалих від схеми, реалізованої, зокрема, за участю ПАТ "Банк Михайлівський", є старшими 55 років), банком не надавалася таким особам чітка та однозначна інформація про те, що на кошти, залучені як позика до небанківської фінансової установи, не поширюються гарантії щодо їх відшкодування.

З метою захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку, в тому числі і клієнтів ПАТ "Банк Михайлівський", та унеможливлення мультиплікації таких схем у майбутньому виникла необхідність внести зміни до законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", "Про банки і банківську діяльність" та "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" для врегулювання питань: поширення на зазначених осіб гарантій відшкодування коштів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; посилення відповідальності небанківських фінансових установ (у тому числі пов`язаних із банками), якими у зазначений вище спосіб були залучені, як позика, кошти від фізичних осіб; встановлення заборони фінансовим установам залучати кошти фізичних осіб (крім учасників такої установи) із зобов`язанням щодо їх повернення, у тому числі шляхом отримання позики, у разі якщо це прямо не передбачено законом про діяльність відповідної фінансової установи; встановлення обов`язку банка при виконанні функцій повіреного, агента, іншого представника або посередника із залучення коштів від фізичних осіб попередньо ознайомлювати у письмовій формі таких фізичних осіб про непоширення на їх кошти, залучені на користь третіх осіб, гарантій, встановлених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

19 листопада 2016 року набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих положень Закону № 4452-VІ, внесені Законом №1736-VІІІ, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом № 1736-VІІІ віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Фонд зобов`язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом № 1736-VІІІ розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників.

Тобто з метою поширення гарантій Закону № 4452-VI до вкладу були прирівняні кошти фізичних осіб за чітко визначеними ознаками, які при цьому не є вкладом згідно із чинним законодавством, а саме: до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором, і на день набрання чинності Законом № 1736-VІІІ віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Під час розгляду справ судами різних юрисдикцій, у рішеннях, які набрали законної сили та, зокрема, у справі № 826/20089/16, суди встановили, що 11 листопада 2014 року між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ПАТ "Банк Михайлівський" укладено Договір доручення № 1, згідно з умовами якого ПАТ "Банк Михайлівський", в якості повіреного, мав здійснювати пошук, залучення та надання фізичним особам (далі - клієнти) консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", як Довірителя, на умовах строковості та платності.

У відповідності до предмету Договору доручення ПАТ "Банк Михайлівський" мав укладати договори, що передбачають отримання/залучення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" грошових коштів у позику від фізичних осіб, за формою, передбаченою відповідним додатком до даного Договору доручення.

На виконання вищезазначеного Договору ПАТ "Банк Михайлівський" від імені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладались з фізичними особами (Клієнтами) договори позики за встановленою формою, та залучались кошти на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (далі - Договір позики).

Зміст вказаних фактичних обставин свідчить про те, що у межах спірних правовідносин ПАТ "Банк Михайлівський" виступав повіреним, хоча про це й не було зазначено у договорах, укладених між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр". Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач був повідомлений банком під підпис про непоширення гарантій банку на кошти (залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк).

Під час перевірки Уповноваженою особою було виявлено, що перевіряємий банк уклав з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (надалі ТОВ "ІРЦ") договір відступлення права вимоги від 18 травня 2016 року № 1805 та договір відступлення прав вимоги № 1 від 19 травня 2016 року, які стосуються переходу прав грошової вимоги.

Згідно з умовами договору № 1805 ТОВ ІРЦ зобов`язалося відступити банку права вимоги, належні ТОВ ІРЦ за кредитними договорами з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ ІРЦ та фізичними особами.

Наступного дня (19 травня 2016 року) Банк та ТОВ ІРЦ уклали реєстр кредитних договорів до договору відступлення № 1805, відповідно до якого Банк придбав права вимоги за кредитними договорами на суму 870000000,00 грн.

Згідно з умовами договору № 1 ТОВ ІРЦ зобов`язалося відступити банку права вимоги, належні ТОВ ІРЦ за договорами купівлі продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ ІРЦ та юридичними особами.

Того ж дня (19 травня 2016 року) Банк та ТОВ ІРЦ уклали реєстр основних договорів до договору відступлення № 1, відповідно до якого Банк придбав права вимоги за основними договорами на суму 561957997,25 грн.

Оскільки банком було проведено кредитні операції із вказаною фінансовою компанією на суму ,25 грн, що значно перевищує наявний вільний ліміт кредитування в 128291771,21 грн, Уповноважена особа дійшла висновку, що укладання договорів відступлення права вимоги від 18 травня 2016 року № 1805 та № 1 від 19 травня 2016 року було здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог НБУ та внутрішніх процедур Банку, а тому вказані правочини є нікчемними у відповідності до положень пунктів 2, 7, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У постанові від 04 липня 2017 року у справі № 826/1426/15 Велика Палата Верховного Суду сформулювала важливі висновки щодо застосування статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, а саме: По-перше, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI (п. 42). По-друге, здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України Про банки і банківську діяльність, Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку (п. 45). Тому судам слід ретельно перевіряти який саме правочин Фондом визнано нікчемним. Виходячи із вимог статті 77 КАС України, суди повинні враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Отже, суди повинні досліджувати доводи Фонду чи його уповноваженої особи, які підтверджують наявність обставин, що свідчать про нікчемність правочинів та, як наслідок, унеможливлюють включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. По-третє, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону України Про систему гарантування вкладів не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише

Із вищевикладених висновків слідує, що Фонд самостійно не може застосовувати наслідки недійсності нікчемних правочинів. Фонд у разі виявлення нікчемних правочинів зобов`язаний вчинити дії щодо застосування наслідків недійсності звернутися до суду з відповідним позовом.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року у справі №924/621/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2018 року, позов публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" задоволено: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" на користь публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" суму 870000000,00 грн. (вісімсот сімдесят мільйонів гривень 00 коп.), отриманих за нікчемним правочином (договором про відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016р.) та суму 240000,00 грн. (двісті сорок тисяч гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12 січня 2018 року у справі №924/622/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2018 року, задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про застосування наслідків нікчемності договору відступлення прав вимоги №1 укладеного 19 травня 2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" та стягнуто з відповідача на користь позивача суму 561585182,51грн, отриманих за нікчемним правочином (договором про відступлення прав вимоги №1 від 19 травня 2016 року) та суму 240000,00грн. витрат по оплаті судового збору.

Наслідки нікчемності за цими судовими рішеннями, застосовано за позовом ПАТ "Банк Михайлівський" до ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр " саме по договорам відступлення права вимоги №1805 від 18 травня 2016 року та №1 від 19 травня 2016 року, які були укладені безпосередньо між цими двома юридичними особами, та за умовами яких ТОВ "ІРЦ" зобов`язалося відступити банку права вимоги, належні ТОВ "ІРЦ" за договорами купівлі-продажу цінних паперів та кредитними договорами і усіма додатковими угодами до них.

Згідно правового висновку Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2017 року у справі №826/1426/15 здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Отже, Фонд не має повноважень визнавати нікчемними транзакції з перерахування коштів з одного рахунку на інший в порядку статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегією суддів встановлено, що 19 травня 2016 року на рахунок позивача № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський" зараховано кошти з рахунку № НОМЕР_3 в ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" в сумі 20000,00 грн (повернення коштів згідно з договором №980-024-000176905 від 16 січня 2016 року) та в сумі 180000,00 грн (повернення коштів згідно з договором №980-024-000152401 від 20 листопада 2015 року), що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача з 01 травня 2016 року по 20 травня 2016 року, виданою ПАТ "Банк Михайлівський" 20 травня 2016 року /а.с.23/.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів визнання нікчемними договору банківського рахунку №980-024-000001694 від 20 листопада 2015 року та договорів № 980-024-000152401 від 20 листопада 2015 року з урахуванням додаткової угоди від 15 грудня 2015 року до вказаного договору та №980-024-000176905 від 16 січня 2016 року.

В підпунктах 3, 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до пунктів 1.24, 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Таким чином, станом на момент запровадження в ПАТ "Банк Михайлівський" тимчасової адміністрації з 23 травня 2016 року на рахунку позивача № НОМЕР_1 в ПАТ Банк Михайлівський з 19 травня 2016 року обліковувалися кошти, зараховані з рахунку ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" №5802, в сумах 20000,00 грн та 180000,00 грн.

Отже, в даному випадку, кошти позивача відповідають чітко визначеним критеріям, визначеним змінами, внесеними до Закону № 4452-VI Законом № 1736-VІІІ, а тому вони прирівнюються до вкладу, а позивач, відповідно - до вкладника.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі №820/1345/18, які підлягають обов`язковому врахуванню колегією суддів в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності в особи позивача статусу вкладника.

У Прикінцевих положеннях Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15 листопада 2016 року № 1736-VIII, зазначено: "відповідно до п.15 Перехідних положень Закону № 4452-VI (в редакції від 15 листопада 2016 року) до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. Отже, передумовою включення фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу до загального реєстру вкладників неплатоспроможного банку, є наявність укладеного договору з небанківської фінансовою установою через банк, що виступив повіреним за відповідним договором".

Отже, Уповноважена особа мала подати до Фонду інформацію про вклад позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" за договором №980-024-000001694 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 20 листопада 2015 року для включення її до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у загальній сумі такого вкладу 200000,00 грн (20000,00 грн + 180000,00 грн).

Стосовно доводів відповідача-1 про те, що до заяви позивач зобов`язана була подати оригінал або нотаріально посвідчені копії договору та додаткових угод до нього (у разі наявності), укладених з небанківською фінансовою установою та інших документів, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 521 Закону №4452-VI Фонд забезпечує належне оформлення, упорядкування та зберігання усіх, у тому числі фінансово-господарських, документів неплатоспроможного банку протягом ліквідаційної процедури, а також до завершення ліквідації неплатоспроможного банку Фонд зобов`язаний забезпечити збереженість архівних документів неплатоспроможного банку і передати їх на зберігання до Національного банку України. Оскільки ПАТ «Банк Михайлівський» виступав повіреним при укладенні договорів між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», то як і у банку, так і тепер у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повинні бути на зберіганні власні примірники таких договорів.

Відповідно до Списку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», яким було виплачено суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за загальним реєстром станом на 01 лютого 2021 року (витяг), ОСОБА_1 здійснено виплати на загальну суму 36741,58 грн, тобто невідшкодованою за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб сумою є 163258,42 грн (200000,00 грн вкладу - 36741,58 грн отриманих сум відшкодування).

Таким чином, бездіяльність Уповноваженої особи щодо невключення інформації про вклад позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" за договором №980-024-000001694 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 20 листопада 2015 року у сумі 163258,42 грн (за вирахуванням виплаченої позивачу суми - 36741,58 грн /а.с.120/) до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є порушенням прав позивача на отримання належних їй коштів, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання такої бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" протиправною.

Враховуючи приписи пункту 2 рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06 листопада 2020 року №1921, та те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити інформацію про банківський вклад позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" за договором №980-024-000001694 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 20 листопада 2015 року у сумі 163258,42 грн до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

За змістом ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 по справі № 440/6714/20 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко