Справа № 160/1814/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/1814/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року

у справі №160/1814/21

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при здійсненні виконавчого провадження №58990836 щодо звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідно до ст.254 КАС України із заявою про роз`яснення судового рішення №804/15467/15 від 28.04.2016;

зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при здійсненні виконавчого провадження №58990836 звернутися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідно до ст.254 КАС України із заявою про роз`яснення судового рішення №804/15467/15 від 28.04.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.04.2019 відповідачем відкрито виконавче провадження ВП № 58990836 з виконання виконавчого листа №804/15467/15 від 30.06.2016 про зобов`язання Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку поновити ОСОБА_3 на роботі в Східному територіальному управлінні Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку вона займала в Дніпровському територіальному управлінні Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. 11.07.2019 винесено постанову про закриття виконавчого провадження. В ході судового оскарження вказаної постанови, Третім апеляційним адміністративним судом постановою від 08.07.2020 у справі № 160/7918/19 скасовано постанову від 11.07.2019 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №804/15467/15, виданого 30.06.2016, а також зазначено, що питання відносно того, в якому місті повинна бути поновлена ОСОБА_3 має бути вирішено відповідно до статті 254 КАС України, а не тлумачитись учасниками виконавчого провадження. Виконавче провадження ВП № 58990836 було відновлено на підставі постанови від 18.08.2020. При цьому, при ознайомленні з матеріалами справи №804/15467/15 позивач дізналась, що жодних заяв, в тому числі в порядку статті 254 КАС України про роз`яснення судового рішення, від державного виконавця не надходило. В порушення вимог чинного законодавства виконавче провадження триває з 25.04.2019, хоча рішення про поновлення на роботі виконується негайно.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що резолютивна частина постанови суду та виконавчий лист у справі №804/15467/15 не містять застережень щодо наявності зобов`язання забезпечити поновлення ОСОБА_3 на роботі з визначенням певного робочого місця у м. Дніпрі. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, однак, у державного виконавця відсутні повноваження змінювати резолютивну частину рішення, яка підлягає виконанню; здійснювати заходи примусового виконання рішення державний виконавець зобов`язаний у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404), тому відповідач не може самостійно визначати, в якому саме місті має бути поновлено ОСОБА_3 , якщо це не визначено у виконавчому документі. За висновком суду першої інстанції необхідності звернення саме державного виконавця до суду із заявою про роз`яснення судового рішення у справі №804/15467/15 не було, тому суд критично оцінив твердження позивача, що відповідач в обов`язковому порядку мав звернутись із заявою про роз`яснення рішення суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Скаржниця вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки положенням закону, який підлягав застосуванню, а саме: ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» щодо дій державного виконавця після винесення постанови про накладення штрафу на боржника та п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо звернення до суду за роз`ясненням судового рішення. Позивачка зазначає, що іншого способу зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідно до ст .254 КАС України із заявою про роз`яснення судового рішення №804/15467/15 від 28.04.2016 не існує, при цьому виконавче провадження до цього часу залишається відкритим, жодних заходів до виконання виконавчого листа не вжито, в тому числі, не направлено заяву про роз`яснення судового рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що питання щодо визначення в якому саме місті має бути поновлено ОСОБА_3 не належить до інституту роз`яснення рішення, адже роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без зміни змісту рішення, що у даному випадку не вбачається можливим.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 у справі № 804/15467/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 310К від 02.10.2015.

Зобов`язано Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку поновити ОСОБА_3 на роботі в Східному територіальному управлінні Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку вона займала в Дніпровському територіальному управлінні Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Стягнуто з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 6 жовтня 2015 року по 28 квітня 2016 року. Постанову суду в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.

30.06.2016 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №804/15467/15 (а.с.14) про зобов`язання Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку поновити ОСОБА_3 на роботі в Східному територіальному управлінні Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку вона займала в Дніпровському територіальному управлінні Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

25.04.2019 за заявою ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем відділу з примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58990836.

11.07.2019 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №58990836.

В постанові зазначено таке.

Згідно клопотання боржника від 31.05.2019 року №14/05/13035 про закінчення виконавчого провадження та наданих документів (наказ №693 К від 15.12.2017, наказ № 1348КВ від 22.12.2017 та лист № 18/02/ НОМЕР_1 від 15.12.2017) вбачається, що рішення суду виконано фактично, а саме скасовано наказ Голови Комісії від 02.10.2015 №310К «Про звільнення ОСОБА_3 » та поновлення останньої на посаді заступника начальника Східного територіального управління Нацкомісії з цінних паперів та фондового ринку тобто на роботі за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку вона обіймала. Крім цього згідно наказу №1348КВ від 22.12.2017 стягувачу надано відпустку для догляду за дитиною;

В матеріалах виконавчого провадження міститься заява ОСОБА_3 про приєднання до матеріалів виконавчого провадження ухвали Дніпропетровського ОАС від 14.02.2019 № 804/15467/15, якою визнано протиправними дії Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку при виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 у справі № 804/15467/15, щодо поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Східного територіального управління Нацкомісії з цінних паперів та фондового ринку у м. Харкові, а не у м. Дніпрі. Однак, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 у справі №804/15467/15 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 скасовано. Таким чином, вказана ухвала від 14.02.2019 не може братись до уваги.

Означена постанова про закінчення виконавчого провадження оскаржена ОСОБА_3 до суду з тих підстав, що ОСОБА_3 вважає, що повинна бути поновлена на відповідній посаді в м Дніпрі, а не в місті Харкові.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 у справі № 160/7918/19 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 160/7918/19 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України від 11.07.2019 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №804/15467/15 виданого 30.06.2016 Дніпропетровським окружним адміністративним судом. В задоволенні решти позову відмовлено.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що питання того, в якому місті повинна бути поновлена ОСОБА_3 , має бути вирішено відповідно до ст. 254 КАС України, а не тлумачитись учасниками виконавчого провадження. Державним виконавцем передчасно прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець мав би звернутись до суду відповідно до ст. 254 КАС України із заявою про роз`яснення судового рішення.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича від 18.08.2020 відновлено виконавче провадження ВП №58990836 з виконання виконавчого листа №804/15467/15, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 30.06.2016.

Позивачка вважає, що при вчиненні дій в межах виконавчого провадження №58990836 державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повинен був звернутися до суду із заявою про роз`яснення судового рішення у справі №804/15467/15, проте цього не зробив, у зв`язку з чим права позивачки були порушені.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 254 КАС України передбачено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Отже, наведена норма передбачає право як учасника справи, так і державного виконавця звернутися до суду за роз`ясненням ухваленого ним судового рішення через його нечіткість за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону № 1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч.3 ст.18 цього Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (п.10).

За приписами ст. 31 Закону № 1404-VIII у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення.

У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ст.15 Закону № 1404-VIII).

Виходячи з аналізу наведених правових норм, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що подання державним виконавцем заяви про роз`яснення судового рішення є його правом, а не обов`язком, тому не подання відповідачем до суду відповідної заяви про роз`яснення постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 у справі № 804/15467/15 не може вважатися його протиправною бездіяльністю.

Також норми діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не визначають право ініціювання питання про роз`яснення судового рішення як виключне право державного виконавця.

В спірному випадку з огляду на відсутність у відповідача такого обов`язку, встановленого на законодавчому рівні, у суду відсутні підстави для застосування до відповідача заходів примусу, про які вказує позивач.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі №160/1814/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко