Справа № 160/26412/21
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро" про застосування заходів реагування,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро", в якому позивач просить суд:
повністю зупинити виробництво (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг під час яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-Агро» здійснює експлуатацію стаціонарних джерел викидів в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: в приміщенні адмінбудівлі (вул. Леніна, с. Михайлівка, Синельниківський район): котел настінний газовий «Вегеttа» - 1 од.;
на території авто гаража (вул. Червоноармійська, 42/в, с. Михайлівка, Синельниківський район); бокси для зберігання автотранспорту - 21 од., ангар для зберігання сільгосптехніки - 1 од., відкритий майданчик для стоянки сільгосптехніки - 1 од., зерносклад - 1 од., оприскувач для внесення агрохімікатів, ємності для зберігання дизельного палива - 5 од. (використовується 2 од. ємністю 74 м3 та 24 м3), паливороздавальна колонка - 2 од., в приміщенні механічної майстерні встановлено: електрозварювальний апарат - 1 од., свердлильний верстат - 1 од.;
на території мехтоку (вул. Леніна, 84, с. Михайлівка, Синельниківський район): зерноочисні машини ЗАВ-50 та САД - 30 (калібрувальна машина насіння), обладнані ПГОУ, приймальна яма - 2 од., норії, бункери для очищеного зерна та зернових відходів - 5 од., зерносклад - 2 од., зернонавантажувачі - 3 од., відкритий склад зберігання зернових відходів, до повного усунення порушень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
19 січня 2022 року до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро" на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначили, що Законом України «Про охорону атмосферного повітря», або будь-яким іншим законом, Кабінету Міністрів України, іншому органу державної влади не надано повноважень щодо встановлення вимог до документів, які суб`єкту господарювання необхідно подати для отримання дозволу па викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та щодо визначення переліку таких документів. Тобто встановлюючи перелік та вимоги до документів, які суб`єкту господарювання необхідно подати для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря Кабінет Міністрів України перебирає повноваження, які, відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 92 Конституції України та вимог абзацу десятого частини першої статті 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», належать виключно Верховній Раді України. Позивач, входить до системи управління Міндовкілля, як сторона по справі, володіє інформацією, відповідно до статті 68 Конституції України, пункту 2 розділу І та пункту 1 розділу II Положення, про те, що законами України, відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 92 Конституції України, вимог абзацу десятого частини першої статті 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», не встановлено перелік та вимоги до документів, які суб`єкту господарювання необхідно подати для одержання дозволу, отримання якого передбачено статтями 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» - що, унеможливлює отримання такого дозволу. Тобто, що Позивач, звернувшись до суду щодо зупинення діяльності Відповідача, пов`язаної із експлуатацією джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, посилаючись на порушення вимог статей 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», володіючи інформацією, про те, що Відповідач, у законом визначений спосіб, не має можливості отримати відповідний дозвіл, порушив принцип презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання. Позивач, виконуючи свої повноваження щодо застосування санкцій, передбачених статтею 12 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», не виконав своїх зобов`язань, визначених абзацами третім, восьмим та десятим частини другої статті 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», чим неправомірно, безпідставно та необґрунтовано наполягає на застосуванні санкцій. Крім того, акт перевірки не містить інформації та до позову не додано доказів проведення позивачем дій по відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань для з`ясування чи здійснюється відповідачем викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, з надходженням в атмосферне повітря яких законодавець пов`язує необхідність отримання відповідного дозволу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро" про витребування доказів відмовлено.
04 лютого 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якому зазначено, що Інспекція не погоджується із доводами представника підприємства про те, що підприємство у визначений законом спосіб не має можливості отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин. Так, Постановою Кабінету України від 13 березня 2002 р. N 302 затверджено Порядок проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи. Інвентаризація складається на підставі Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, яка затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 7 від 10.02.1995. Таким чином, діючим законодавством України визначено спосіб отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин. Підставою для застосування заходів реагування є експлуатація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин, що обумовлено вимогами ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», якою визначено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу. Статтею 12 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» передбачено, що господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства. Стосовно доводів представника підприємства про те, що інспекцією пропущено строк звернення до суду зазначено, що тримісячний строк звернення до суду розпочинається 17.09.2021 та закінчується 17.12.2021. Частиною 9 статті 120 КАС України визначено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. Так, позовну заяву здано на пошту 17.12.2021, тобто в межах строку звернення до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
За результатами позапланової перевірки Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) складено акт № 362/2.5-7/21 від 16 вересня 2021 року, в якому викладено опис виявлених порушень:
1) абзац десятий частини першої статті 10 ЗУ N 2707; пункт 2 Порядку, затвердженого ПКМУ N 1780; наказ Мінприроди N 309, статті 10, статті 11, статті 34 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»; порушено порядок здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря: інвентаризація викидів забруднюючих речовин на підприємстві не проведена, дозвіл на викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел викидів підприємства відсутній;
2)абз. 2 частина 1 статті 10, абз. десятий частини першої статті 10 частина 6 етапі 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», невиконання п, п. 3,4, 5 припису від 03.06.2019 року № 4-5707-3-3; під час візуального обстеження підприємства встановлено обладнання, яке є джерелами утворення викидів, а саме: - (вул. Леніна, с Михайлівка, Синельниківський район): котел настінний газовий «Вегета» - 1 од.; на території авто гаража (вул. Червоноармійська, 42/в, с. Михайлівка, Синельниківський район): бокси для зберігання автотранспорту - 21 од., ангар для зберігання сільгосптехніки - 1 од., відкритий майданчик для стоянки сільгосптехніки - 1 од., зерносклад - 1 од., оприскувач для внесення агрохімікатів, ємності для зберігання дизельного палива - 5 од. ( використовується 2 од. ємністю 74 м3 та 24 м3), паливороздавальна колонка - 2 од., в приміщенні механічної майстерні встановлено: електрозварювальний апарат - 1 од., свердлильний верстат - 1 од.,
на території мехтоку (вул. Леніна, 84, с. Михайлівка, Синельниківський район): зерноочисні машини ЗАВ-50 та САД - 30 (калібрувальна машина насіння), обладнані ПГОУ, приймальна яма - 2 од., норії, бункери для очищеного зерна та зернових відходів - 5 од., зерносклад - 2 од., зернонавантажувачі - 3 од., відкритий склад зберігання зернових відходів;
3) підпункти 2.2.2,2.2.3 пункту 2.2 розділу ІІ Правила технічної експлуатації установок очистки газу, невиконання п, п. 5,6,7,8,9, 10 припису від 03.06.2019 року № 4-5707-3-3, під час перевірки встановлено порушення правил технічної експлуатації установок очистки газу, а саме: не призначено осіб, відповідальних за технічний стан, обслуговування і безпечну експлуатацію установок очистки газу; не ведуться журнали обліку робочого часу установок очистки газу; не розроблено паспорт пилогазоочисних установок; не розроблено інструкції з експлуатації ПГОУ відповідно до умов їх роботи; не проводиться технічне навчання і перевірка знань інженерно-технічного та обслуговуючого персоналу з правил технічної експлуатації установок очистки газу; не проводиться перевірка на відповідність фактичних параметрів роботи ПГОУ проектним показникам (ефективність роботи ПГОУ);
не проводиться огляд ПГОУ для оцінки технічного стану з оформленням актів перевірки технічного стану установок очистки газу;
4) ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», невиконання п. 13 припису від 03.06.2019 року №4-5707-3-3, в ході обстеження підприємства встановлено, що відсутні майданчики та вимірювальні порти для відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку у відповідності до п.п. 7.4 та 7.5 ДСТУ 8725:2017 «Якість повітря. Викиди стаціонарних джерел. Методи визначення швидкості та об`ємної витрати газопилових потоків» від стаціонарних організованих джерел Підприємству в ході перевірки надано припис щодо забезпечення можливості проведення інструментальних вимірів викидів забруднюючих речовин від стаціонарних джерел. Припис не виконано;
5)абзац сьомий частини першої статті 10, стаття 29 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», невиконання п. 11 припису від 03.06.2019 року № 4-5707-3-3, виробничий контроль за охороною атмосферного повітря, інструментально-лабораторні вимірювання параметрів викидів та концентрацій забруднюючих речовин від стаціонарних джерел підприємством не проводиться;
6) абзац сьомий частини першої статті 10, стаття 29 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», п.4 ДСТУ 4276:2004 та п.4 ДСТУ 4277:2004, невиконання п. 12 припису від 03.06.2019 року № 4-5707-3-3, Підприємство використовує автотранспорт. Щорічно проводиться технічний огляд автотранспорту, але протоколи інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин пересувних джерел та вмісту забруднюючих речовин у викидах пересувних джерел у відповідності до вимог діючого законодавства не складаються;
7)ст. ст. 10,11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», невиконання п.п. 17. 18 припису від 03.06.2019 року №4-5707-3-3 підприємство не поставлено на державний облік в галузі охорони атмосферного повітря згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.01 р. № 1655. Розрахунок податкового зобов`язання екологічного податку за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення та статистична звітність по формі 2-ТП (повітря) не складається, первинний облік у сфері охорони атмосферного повітря не ведеться
8) ст. ст. 11, 17 Закону України «Про пестициди і агрохімікати», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», невиконання п. 1 припису від 03.06.2019 року №4-5707-3-3, статистична звітність по формі № 50-сг підприємством було придбано засобів захисту рослин за 2019, 2020 роки не надана, журнал обліку наявності та використання пестицидів і агрохімікатів на розгляд не надано. В ході перевірки підприємством не надана інформацію та не забезпечено огляд місць тимчасового зберігання пестицидів і агрохімікатів, місць для проведення робіт з приготування розчинів пестицидів та агрохімікатів та заливки їх у спецтехніку, місць зберігання непридатних до використання пестицидів, агрохімікатів та тари з-під них, чим вчинено перешкоди для виконання обов`язків, покладених на посадових осіб, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища;
9) ст. 3, 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст. ст. 51. 52 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища, ст. 17 Закону України «Про пестициди і агрохімікати», ст.ст. 8, 11, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», невиконання п. п. і, 14, 16, припису від 03.06.2019 року № 4-5707-3-3, згідно даних стат звіту 50-сг підприємство використовує значну кількість пестицидів та агрохімікатів. При цьому підприємством не надано перелік використаних пестицидів, а також документи, що могли б підтвердити факт того, що пестициди постачаються на підприємство безпосередньо до місць внесення та використовуються в повному обсязі в день поставки. Крім того, місця зберігання пестицидів та агрохімікатів (витратні склади) відносяться до об`єктів підвищеної екологічної небезпеки. Екологічні вимоги при зберіганні, застосуванні засобів захисту рослин, стимуляторів їх росту, мінеральних добрив та інших небезпечних для навколишнього природного середовища і здоров`я людей речовий визначаються нормативними документами на підставі висновку з оцінки впливу на довкілля. Проектна документація з матеріалами ОВНС щодо облаштування витратного складу для зберігання пестицидів та агрохімікатів відсутня;
10) ст. 7 Закону України "Про страхування", ст. 11 Закону України «Про пестициди і агрохімікати», невиконання п. 15 припису від 03.06.2019 року № 4-5707-3-3, Договір на обов`язкове страхування цивільної відповідальності суб`єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно довкіллю або здоров`ю людей під час зберігання та застосування пестицидів і агрохімікатів, на підприємстві відсутній.
11) ст. 52 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 11 Закону України «Про пестициди і агрохімікати», невиконання п. 16 припису від 03.06.2019 року №4-5707-3-3, в зв`язку 3 вищезазначеним підприємство не додержується правил зберігання, транспортування і застосування пестицидів і агрохімікатів;
12) статті 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. ст. 25, 44 Водного кодексу України, ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», невиконання п.п. 1,21 припису від 03.06.2019 року № 4-5707-3-3, Інформація щодо наявності у Михайлівської сільської громадської організації «Місцевий Фонд Розвитку «Джерело» дозволу на спецводокористування не надана. В ході обстеження виробничих об`єктів підприємства було встановлено, що вода централізовано поступає в приміщення адмінбудівлі та на роздавальні колонки, які знаходяться на території авто гаражу та механізованого току, облік використаної води підприємством не здійснюється;
13) статті 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 3, 17 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" статей 44, 70, 95, 96, ч. 1 ст. 98, 10 Водного кодексу України, ст. 35 Закону України «Про охорону земель», ст. 164 Земельного кодексу України, невиконання п. 23 припису від 03.06.2019 року .№ 4-5707-3-3, для заправки сільськогосподарської техніки на території автогаражу підприємство використовує пункт заправки техніки. Всього в наявності 5 од. металевих ємностей (використовується 2 од. ємністю 74 м3 та 24 м3) для зберігання дизпалива. Проектна документація з матеріалами ОВНС, погоджена згідно вимог чинного законодавства, щодо будівництва пункту заправки техніки та експлуатації сховища нафтопродуктів відсутня;
14) статей 44, 70, 95, 96, ч. 1 ст. 98, 10 Водного кодексу України, ст. 35 Закону України «Про охорону земель», ст. 164 Земельного кодексу України, невиконання п.23 припису від 03.06.2019 року .№ 4-5707-3-3, Територія виробничих об`єктів підприємства частково обладнана твердим суцільним покриттям. Збирання зливових стічних вод на території виробничих об`єктів підприємства влаштована не в повному обсязі. Попереднє очищення зливових вод не здійснюються. Зливові стоки скидаються по рельєфу місцевості;
15) ст. ст. 7, 17.26 Закону України «Про відходи». Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів, затвердженого Постановою КМУ від 01.11.1999 року №2034, невиконання п. п. 26, 27, 28 припису від 03.06.2019 року №4-5707-3-3, Інвентаризація джерел утворення відходів на підприємстві не проведена. Нормативи утворення, а також склад, властивості та ступінь небезпечності для навколишнього природного середовища відходів, що утворюються в результаті господарської діяльності підприємства, не визначено, показник загального утворення відходів (Пзув) для об`єктів підприємства не встановлено. Технічні паспорти відходів не розроблено;
16) пункт г) частини 1 ст. 17 Закону України «Про відходи», невиконання п. 30 припису від 03.06.2019 року № 4-5707-3-3, первинний облік утворення та руху відходів по формі № 1- ВТ на підприємстві не ведеться;
17) абзац четвертий пункту 5 Порядку, затвердженого ПКМУ N 2034, пункт г) частини 1 ст. 17, ст. 26 Закону України «Про відходи», невиконання п. 17 припису від 03.06.2019 року № 4-5707-3-3, статистичний звіт по формі № 1 -«відходи» складається не в повному обсязі;
18) пункти "д, и, є, з" частини першої статті 17 ЗУ N і 87/98, невиконання п. 31 припису від 03.06.2019 року № 4-5707-3-3, місця для окремого збирання відходів різного морфологічного стану та класу небезпеки, що утворюються на підприємстві визначено не в повному обсязі;
19) пункт є) частини 1 ст. 17, абзац 1 ст. 33, абзац 4 ст. 35і Закону України «Про відходи», п. п. 29, 33 припису від 03.06.2019 року № 4-5707-3-3, договори щодо видалення чи утилізації відходів, що утворюються на підприємстві укладено не в повному обсязі;
20) статі 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", За результатами попередньої планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, проведеної з 24.05.2019 по 29.05.2019 року, з метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, підприємству було надано 33 пунктів припису від 03.06.2019 № 4-5707-3-3. За результатами перевірки встановлено, що приписи підприємством виконуються не в повному обсязі (а.с. 10-11).
Також, 08.10.2021 року Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) складено протокол № 214898 про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , яким встановлено порушення Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро" ст. ст. 10, 11, 29 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".
Постановою Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) від 11.10.2021 року № 214898 про накладення адміністративного стягнення накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за порушення ч. 1 ст. 78 Кодексу України про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 136 грн.
Позивач в позові зазначив, що експлуатація стаціонарних джерел викидів в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин забороняється законом і підлягає безумовній тимчасовій забороні (зупиненню), у зв`язку з чим звернувся до суду.
Надаючи оцінку доводами учасників справи суд виходить із такого.
Згідно зі ст. 1, ч. 5, ч. 11 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища;
Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
Виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.
Згідно із ч. 1 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Частиною 6 ст. 7 Закону визначено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості:
- дату складення акту;
- тип заходу (плановий або позаплановий);
- форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);
- предмет державного нагляду (контролю);
- найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;
найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.
Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акту органу державного нагляду (контролю).
У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акту відповідний запис.
Один примірник акту вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
Згідно з ч. 7 ст. 7 "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, визначає Закон України від 25.06.91 N 1264-XII "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі - Закон N 1264-XII).
Згідно з частиною першою статті 20-2 Закону N 1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, в тому числі про охорону атмосферного повітря.
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України N 230 від 07.04.2020 р. Державна екологічна інспекція відповідної області (далі - Інспекція) є територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.
Згідно до п. п. 4 п. 2 розділу II Положення Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства:
про охорону атмосферного повітря, зокрема щодо:
виконання загальнодержавних, галузевих або регіональних природоохоронних програм;
наявності та додержання умов дозволів на викиди забруднюючих речовин;
забезпечення безперебійної ефективної роботи і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів забруднюючих речовин;
додержання нормативів у галузі охорони атмосферного повітря;
додержання екологічних показників нафтопродуктів (бензину автомобільного та дизельного палива), які реалізуються шляхом оптової та роздрібної торгівлі суб`єктами господарювання;
порядку провадження діяльності, спрямованої на штучні зміни стану атмосфери і атмосферних явищ у господарських цілях;
надання своєчасної, повної та достовірної інформації про стан атмосферного повітря, визначення видів і обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря.
Відповідно до п. 3 розділу II Положення Інспекція проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).
Згідно до п. 6 розділу II Положення Інспекція звертається до суду із позовом щодо:
обмеження чи зупинення діяльності суб`єктів господарювання і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, впливу фізичних та біологічних факторів, лімітів скидів забруднюючих речовин.
Відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
З аналізу положень Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції вбачається, що позивач наділений повноваженнями на звернення до адміністративного суду з позовом про застосування заходів реагування.
Застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. Застосування таких заходів обумовлюється виключно наявністю підстав, які свідчать про наявність для життя і здоров`я людей загрози внаслідок забруднення довкілля.
При цьому, суд зазначає, що застосування заходів реагування є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог у сфері природоохоронного законодавства, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Щодо суті виявлених під час перевірки порушень, суд зазначає наступне.
У преамбулі до Закону N 2707-XII зазначено, що атмосферне повітря є одним з основних життєво важливих елементів навколишнього природного середовища.
Закон N 2707-XII спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище та визначає правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря.
Згідно із статтею 5 Закону N 2707-XII у галузі охорони атмосферного повітря встановлюються такі нормативи:
нормативи екологічної безпеки атмосферного повітря; нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел; нормативи гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел; нормативи вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах та впливу фізичних факторів пересувних джерел; технологічні нормативи допустимого викиду забруднюючих речовин.
Законодавством можуть встановлюватися й інші нормативи в галузі охорони атмосферного повітря.
Порядок розроблення та затвердження нормативів у галузі охорони атмосферного повітря встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до закону.
Зокрема, для оцінки стану забруднення атмосферного повітря встановлюються нормативи екологічної безпеки атмосферного повітря та нормативи гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, рівні шкідливого впливу фізичних та біологічних факторів у межах населених пунктів, у рекреаційних зонах, в інших місцях проживання, постійного чи тимчасового перебування людей, об`єктах навколишнього природного середовища з метою забезпечення екологічної безпеки громадян і навколишнього природного середовища:
нормативи якості атмосферного повітря;
гранично допустимі рівні впливу акустичного, електромагнітного, іонізуючого та інших фізичних факторів і біологічного впливу на стан атмосферного повітря населених пунктів (частина перша ст. 6 Закону N 2707-XII).
Також, частиною першою статті 7 Закону N 2707-XII визначено, що нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин та їх сукупності, які містяться у складі пилогазоповітряних сумішей, що відводяться від окремих типів обладнання, споруд і надходять в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, встановлюються з метою забезпечення дотримання нормативів екологічної безпеки атмосферного повітря з урахуванням економічної доцільності, рівня технологічних процесів, технічного стану обладнання, газоочисних установок.
Обов`язки підприємств, установ, організацій та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності щодо охорони атмосферного повітря визначені у статті 10 Закону N 2707-XII, відповідно до якої підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.
За правилами статті 11 Закону N 2707-XI для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перелік забруднюючих речовин переглядається Кабінетом Міністрів України не менше одного разу на п`ять років за пропозицією центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
За поданням обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, органи місцевого самоврядування з урахуванням особливостей екологічної ситуації регіону, населеного пункту можуть додатково встановлювати перелік забруднюючих речовин, за якими здійснюється регулювання їх викидів на відповідній території.
За поданням обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, органи місцевого самоврядування, у разі перевищення нормативів екологічної безпеки, на відповідній території затверджують відповідно до закону програми оздоровлення атмосферного повітря, здійснюють заходи щодо зменшення забруднення атмосферного повітря.
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
При цьому статтею 12 Закону N 2707-XII передбачено, що господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.
Відповідно до п. 1.14.5 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України N 7 від 10.02.95 р. (Інструкція N 7), стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об`єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.
Згідно до п. 2.1. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України N 277 від 28.04.2020 р. наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються:
2.1.1. викиди забруднюючих речовин, які перевищують затверджені гранично допустимі викиди, встановлені дозволом;
2.1.2. викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства;
2.1.3. викиди, що здійснюються з перевищенням технологічних нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин, що відводяться від окремих типів обладнання, споруд у місці їх виходу з устаткування, встановлені у дозволі;
2.1.4. викиди, які здійснюються у разі невиконання в установлені в дозволі терміни запланованих заходів щодо скорочення викидів забруднюючих речовин;
2.1.5. аварійні викиди.
Відповідно до п. п. 2.2., 2.3 Методики факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб`єкта господарювання та/або розрахунковими методами.
Такі результати вимірювань мають бути зафіксовані у робочих журналах лабораторій, або у протоколах вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел або у звітах про інструментально-лабораторні вимірювання.
З аналізу викладеного вбачається, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі відповідного дозволу.
Разом з цим, необхідність отримання суб`єктом господарювання відповідного дозволу виникає за наявності певних умов: по-перше - це вставання факту, того, що певний об`єкт є джерелом викиду, тобто є об`єктом (підприємством, цехом, агрегатом, установкою, транспортним засобом тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин, а норматив якості атмосферного повітря не відповідає критеріям якості атмосферного повітря, який відображає гранично допустимий максимальний вміст забруднюючих речовин в атмосферному повітрі і при якому відсутній негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища; по друге - такий об`єкт має експлуатуватись.
Вирішуючи питання застосування заходів шляхом повного зупинення виробництва (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг під час яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-Агро» здійснює експлуатацію стаціонарних джерел викидів в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, суд виходить з такого.
Позивач в позові зазначив на те, що під час візуального обстеження підприємства виявлено обладнання, яке є джерелами утворення викидів, а саме: в приміщенні адмінбудівлі (вул. Леніна, с Михайлівка, Синельниківський район): котел настінний газовий «Вегепа» - 1 од.; на території авто гаража (вул. Червоноармійська, 42/в, с. Михайлівка, Синельниківський район): бокси для зберігання автотранспорту - 21 од., ангар для зберігання сільгосптехніки - 1 од., відкритий майданчик для стоянки сільгосптехніки - 1 од., зерносклад - 1 од., оприскувач для внесення агрохімікатів, ємності для зберігання дизельного палива - 5 од. ( використовується 2 од. ємністю 74 м3 та 24 м3), паливороздавальна колонка - 2 од., в приміщенні механічної майстерні встановлено: електрозварювальний апарат - 1 од., свердлильний верстат - 1 од.; на території мехтоку (вул. Леніна, 84, с. Михайлівка, Синельниківський район): зерноочисні машини ЗАВ-50 та САД - 30 (калібрувальна машина насіння), обладнані ПГОУ, приймальна яма - 2 од., норії, бункери для очищеного зерна та зернових відходів - 5 од., зерносклад - 2 од., зернонавантажувачі - 3 од., відкритий склад зберігання зернових відходів. А експлуатація стаціонарних джерел викидів в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин забороняється законом.
Однак, позивачем жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.
Суд зазначає, що актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства не встановлено жодних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, також не встановлено кількісний та якісний склад можливих викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від діяльності відповідача.
Так, відповідно до частини першої статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом, а частиною першою статті 50 Основного закону передбачено право кожного на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону «Про охорону атмосферного повітря» № 2707-XII від 16.10.1992 (далі Закон № 2707-XII), викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров`я.
Відповідно до пункту 1.15.5 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 № 7, стаціонарне джерело забруднення атмосфери - це підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об`єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.
Поряд з цим, для констатації порушення умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря повинні бути встановлені і в подальшому відображені в акті перевірки наступні обставини: підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо здійснюють викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; такі речовини або їх суміші дійсно є забруднюючими (наявні у Переліку найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 № 1598, або наявні докази, що речовини можуть прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища); викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відбуваються без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Вказана позиція кореспондується із викладеними у постановах Касаційного адміністративного суду від 12.09.2019 року у справі № 440/3838/18 та 03.09.2019 у справі №815/3210/18, де зазначено про те, що для визнання порушення умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в акті перевірки повинні бути зафіксовані обставини, з якими законодавець пов`язує негативні наслідки для суб`єкта господарювання, зокрема, чи є речовини, які надходять в атмосферне повітря внаслідок роботи цих об`єктів забруднюючими, перелік цих речовин та їх значення.
Порядок ведення державного обліку в галузі охорони атмосферного повітря, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2001 № 1655, визначає єдину систему ведення в галузі охорони атмосферного повітря державного обліку об`єктів (підприємств, установ, організацій та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності), які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров`я людей і на стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, видів і ступенів впливу на його стан фізичних та біологічних факторів.
Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що державний облік ведеться з метою регулювання викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря із стаціонарних та пересувних джерел, ступенів впливу на його стан фізичних та біологічних факторів.
Згідно із розділом 2 Інструкції про порядок та критерії взяття на державний облік об`єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров`я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 10.05.2002 № 177 (далі - Інструкція), узяття на державний облік здійснюється за такими критеріями:
об`єктів - якщо в їх викидах присутня хоча б одна забруднююча речовина (або група речовин), потенційний викид якої рівний або перевищує величину, зазначену в Переліку забруднюючих речовин та порогових значень потенційних викидів, за якими здійснюється державний облік (додаток 1);
видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, - за умови, що обсяг потенційних викидів рівний або перевищує порогові значення за окремою речовиною або групою речовин, наведених у додатку 1 до цієї Інструкції.
Потенційний викид - це максимальний загальний обсяг викидів забруднюючої речовини із стаціонарних джерел при роботі підприємства в режимі номінального навантаження технологічного обладнання, що передбачається проектно-кошторисною документацією.
Додаток 1 до Інструкції визначає перелік забруднюючих речовин на порогові значення потенційних викидів, за якими здійснюється державний облік.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що для визначення об`єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров`я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря без відповідного дозволу, потрібно провести заміри та встановити чи присутня хоча б одна забруднююча речовина та чи вона перевищує дозволену кількість викидів.
Крім того, відповідно до пункту 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.
Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.08.2004 № 317 було затверджено Перелік типів устаткування, для яких розробляються нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел.
Таким чином, розробка таких нормативів для устаткування є передумовою отримання дозволу на їх використання як джерел викидів забруднюючих речовин, а отже, критерієм визначення потреби отримання дозволу для такого устаткування взагалі.
Як слідує із зазначеного Переліку, навісні газові котли, які застосовуються для обігріву приміщень, не включені до переліку устаткування, на яке необхідно отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин, що дозволяє зробити висновок про відсутність за даних обставин необхідності в отриманні дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Суд звертає увагу, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами здійснення позивачем у межах господарської діяльності викидів забруднюючих речовин, що справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.
Як вбачається з акту перевірки такі висновки обумовлені виключно візуальним обстеженням відповідача у ході проведення перевірки.
Проте, складений позивачем акт перевірки від 16.09.2021 року N 362/2.5-7/21 щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства щодо відповідача вказану інформацію не містить, крім того, доказів результатів інструментально-лабораторних вимірювань позивачем також не надано.
В матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем при проведенні перевірки необхідних дій щодо відбору проб та інструментально-лабораторні вимірювання для з`ясування чи дійсно Товариство здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Акт перевірки не містить інформації та до позову не додано доказів проведення позивачем дій по відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань для з`ясування чи здійснюється відповідачем викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, з надходженням в атмосферне повітря яких законодавець пов`язує необхідність отримання відповідного дозволу.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.12.2020 р. у справі N 160/301/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що встановлені викиди мають бути зафіксовані в акті перевірки, крім того мають бути розраховані маса таких викидів, їх якісний склад забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Не з`ясування питань щодо здійснення виявленим об`єктом перевищення викидів речовин хімічного або біологічного походження, які можуть прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища, унеможливлює з`ясування питання віднесення вказаних об`єктів до джерел викидів забруднюючих речовин.
Отже, застосування такого крайнього заходу, як повне зупинення виробництва (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг під час яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-Агро» здійснює експлуатацію стаціонарних джерел викидів в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, відповідачем не доведеними, а позовні вимоги необґрунтованими.
Виходячи з наведеного, суду приходить до висновку, що Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не встановлено факту викиду позивачем забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, що виключає необхідність отримання ним дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо повного зупинення виробництва (виготовлення) реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-Агро» здійснюється експлуатація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря є не обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України, за результатами розгляду даної справи, не здійснюється.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев