Справа № 360/7235/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/7235/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пономарьової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін справу за позовом адвоката Жидких Ольги Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Жидких Ольги Вікторівни (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач І), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач ІІ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.11.2021 № 22 про відмову в перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до загального стажу позивача період роботи з 19.09.1973 по 23.04.1974 в Ворошиловградському Емальзаводі ім. Артема та провести з 11 листопада 2021 року перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди роботи з 01.01.1985 по 31.12.1995 на підставі архівних довідок від 21.10.2021 року №03- 28/11736 та від 11.10.2021 № 03-28/11735 виданих архівним управлінням адміністрації міста Луганськ.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є пенсіонером за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим з 18 листопада 2015 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області.

Позивач зазначає, що під час призначення пенсії відповідачем не зараховано до загального стажу роботи період його трудової діяльності з 19.09.1973 по 23.04.1974 в Ворошиловградському Емальзаводі ім. Артема, який складає 7 місяців 15 днів та під час нарахування пенсії не враховано заробітну плату за періоди роботи з 1985 по 1995. Тому на підтвердження таких обставин він надав уточнюючі довідки, оскільки в інший спосіб не має об`єктивної можливості їх підтвердити.

11 листопада 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про зарахування до стажу роботи періоду трудової діяльності з 19.09.1973 по 23.04.1974 в Ворошиловградському Емальзаводі ім. Артема, який складає 7 місяців 15 днів та просив здійснити перерахунок пенсії на підставі архівних довідок про заробітну плату із додатковими документами. Під час звернення за перерахунком пенсії позивач надав довідки про нарахування заробітної плати за періоди роботи в Ворошиловградському Емальзаводі ім. Артема № 03-28/11813, 11814 від 29.10.2021 за період з жовтня 1973 по квітень 1974; № 03-28/11735 від 11.10.2021 за період з січня 1985 по грудень 1989; № 03-28/11736 за період з січня 1990 по грудень 1995, трудову книжку та архівну довідку № 03- 28/11737 від 11.10.2021.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.11.2021 № 22 позивачу відмовлено в прийнятті документів для зарахування до стажу роботи періоду трудової діяльності з 19.09.1973 по 23.04.1974 в ОСОБА_2 та у перерахунку розміру пенсії із врахуванням заробітної плати за період роботи з 1985 по 1995, оскільки надані позивачем довідки про заробітну плату № 03-28/11813, 11814 від 29.10.2021; № 03-28/11735 від 11.10.2021; №03-28/11736; № 03-28/11737 від 11.10.2021 видані Архівним управлінням адміністрації міста Луганськ Луганської Народної Республіки. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Позивач вважає таке рішення відповідача незаконним, тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 07.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 28-29).

21.12.2021 розгляд справи відкладено до 03.02.2022 (арк.спр. 60).

Відповідач І - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області позовних вимог не визнав, про що надав відзив на позовну заяву від 16.12.2021 № 1200-0803-9/58600 (арк.спр. 32-33). Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію за віком з 18.11.2015 року. 09 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся через портал електронних послуг ПФУ із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами згідно з вимогами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV. Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. З урахуванням зазначеного Порядку органом, що приймав рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Просив звернути увагу, що вимога позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період роботи з 19.09.1973 по 23.04.1974 в Ворошиловградському Емальзаводі ім. Артема та провести з 11 листопада 2021 року перерахунок пенсії не підлягає задоволенню, оскільки заява та подані документи управлінням не розглядалися та рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачу не приймалось. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ІІ - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позовних вимог не визнав, про що надав відзив на позовну заяву від 28.12.2021 № 0500-2203-8/137273 (арк.спр. 97). Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 звернувся із заявою № 74 від 09.11.2021 про допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Крім того, відповідно до статті 9 частини 2, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий статус окупованої території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, тому розглянути архівні довідки про заробітну плату від 29.10.2021 № 03-28/11813, 11814, від 11.10.2021 № 03-28/11735, від 11.10.2021 № 03-28/11736, видані Архівним управлінням адміністрації міста Луганськ Луганської Народної Республіки, не має підстав. У зв`язку з чим, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи відповідно до статті 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 11-12), є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки від 03.11.2015 № 917009858 (арк.спр.47).

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію за віком з 18.11.2015 (арк.спр. 24-26, 54-55).

Пенсія позивачу призначена на підставі статті 26 Закону України «Про загаьнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням пенсійного віку 60 років та наявністтю страхового стажу 27 років 10 місяців 18 днів, що підтверджується формою РС та протоколом/розпорядженням щодо призначення/перерахунку пенсії (арк.спр. 24-26).

Як вбачається із форми РС позивачу зараховано такі періоди трудової діяльності: 04.05.1974 31.05.1976 військова служба строкова; 06.08.1976 30.05.2001; 03.07.2001 27.06.2002 безробіття (арк.спр. 24).

При цьому відповідачем не зараховано до стажу роботи період трудової діяльності позивача з 19.09.1973 по 23.04.1974 в Ворошиловградському Емальзаводі ім. Артема.

09 листопада 2021 року позивач звернувся через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами (арк.спр. 34).

До заяви, зокрема, було надано скановані архівні довідки про заробітну плату від 29.10.2021 № 03-28/11813, 11814, від 11.10.2021 № 03-28/11735, від 11.10.2021 № 03-28/11736, 03-28/11737, видані Архівним управлінням адміністрації міста Луганськ Луганської Народної Республіки (арк.спр. 6-7).

За результатами розгляду заяви від 09.11.2021 було прийнято рішення № 22 від 12 листопада 2021 року, яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що надані позивачем довідки про заробітну плату видані Архівним управлінням адміністрації міста Луганськ Луганської Народної Республіки, яке розташоване в м. Луганську і належить до непідконтрольній українській владі території відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 р. № 1085-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (арк.спр. 10).

11 листопада 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою з проханням надати роз`яснення щодо врахування довідок по заробітній платі за періоди з 1985 1989 роки і з 1990 1995 роки для перерахунку раніше призначеної пенсії, а також про зарахування до стажу роботи період його трудової діяльності з 19.09.1973 по 23.04.1974 в Ворошиловградському Емальзаводі ім. Артема (арк.спр. 8).

Трудова книжка позивача від 19.09.1973 містить такі записи періодів стажу позивача (арк.спр. 13-14):

Ворошиловградський Емальзавод ім. Артема:

19.09.1973 прийнятий учнем слюсаря інструментального цеху;

01.01.1974 прийнятий слюсарем інструментальщиком інструментального цеху 2 роз;

23.04.1974 звільнений із заводу із закликом до Радянської армії;

04.05.1974 31.05.1976 служба в армії.

Ворошиловградський Емальзавод ім. Артема:

06.08.1976 прийнятий слюсарем інструментальщиком інструментального цеху 3 роз;

01.04.1978 прийнятий слюсарем інструментальщиком інструментального цеху 4 роз;

03.04.1978 призначений інженером-конструктором відділу головного конструктора 3 управління;

01.11.1979 переведений інженером конструктором 1 категорії відділу головного технолога;

28.10.1981 призначений начальником бюро з штампування відділу головного технолога;

14.05.1984 переведений заступником начальника залізоемальцеху;

27.10.1987 переведений начальником конструкторсько-технологічного бюро товарів народного споживання відділу головного технолога;

01.04.1988 у зв`язку із запровадженням нових умов оплати праці начальник КБ товарів народного споживання відділу головного технолога;

01.11.1988 призначений заступником головного технолога відділу головного технолога;

28.09.1994 у зв`язку з приватизацією Луганський емальзавод ім.Артема перейменовано в Закрите акціонерне товариство Луганський емалювальний завод;

30.05.2001 звільнений за ст. 40 п 1 КЗпП України, скорочення штату.

Луганський міський центр зайнятості;

03.07.2001 розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно з п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

27.06.2002 закінчена виплата допомоги по безробіттю згідно з пп.12 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Архівною довідкою Архівного управління адміністрації міста Луганськ Луганської Народної Республіки від 29.10.2021 №03-28/11813, 11814 підтверджено нарахування заробітної плати позивачу за період роботи з жовтня 1973 року по квітень 1974 року в Ворошиловградському Емальзаводі ім. Артема (арк.спр. 6).

Архівною довідкою Архівного управління адміністрації міста Луганськ Луганської Народної Республіки від 11.10.2021 №03-28/11735 підтверджено нарахування заробітної плати позивачу за період роботи з січня 1985 року по грудень 1989 року в Ворошиловградському Емальзаводі ім. Артема (арк.спр. 6 зв.бік).

Архівною довідкою Архівного управління адміністрації міста Луганськ Луганської Народної Республіки від 11.10.2021 №03-28/11737 підтверджено перейменування заводу у період з 1976 року по 2003 рік (арк.спр. 7).

Архівною довідкою Архівного управління адміністрації міста Луганськ Луганської Народної Республіки від 11.10.2021 №03-28/11736 підтверджено нарахування заробітної плати позивачу за період роботи з січня 1990 року по грудень 1995 року в Ворошиловградському Емальзаводі ім. Артема (арк.спр. 7 зв.бік).

В індивідуальних відомостях про застраховану особу за формою ОК-5 щодо позивача за 1998-2001 роки є відомості про страхувальників, а також про нараховану суму заробітку та про сплату страхових внесків за позивача (арк.спр. 52).

Спірним питання даної справи є не зарахування відповідачем до стажу роботи періоду трудової діяльності позивача з 19.09.1973 по 23.04.1974 в Ворошиловградському Емальзаводі ім. Артема та неврахування спірних довідок про заробітну плату для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058- ІV).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац дев`ятий частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема, в Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Згідно абз. 1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Оглядом трудової книжки, копія якої знаходиться в матеріалах справи встановлено, що позивач з 19 вересня 1973 року по 30 травня 2001 року працював у Ворошиловградському Емальзаводі ім. Артема, який з 28.09.1994 було перейменовано в Луганський емальзавод ім. Артема, а потім у зв`язку з приватизацією реорганізовано в Закрите акціонерне товариство Луганський емалювальний завод (арк.спр. 13, запис № 1-3).

До матеріалів справи позивачем надані архівні довідки про заробітну плату, які видані Архівним управлінням адміністрації міста Луганськ Луганської Народної Республіки. Відомості щодо періодів трудової діяльності позивача, зазначені в архівних довідках від 11.10.2021 № 03-28/11735, 11736 та від 29.10.2021 № 03-28/11813, 11814, відповідають записам у трудовій книжці позивача. Окрім того, у вказаних довідках зазначена заробітна плата, нарахована та виплачена позивачу з жовтня 1973 року по грудень 1995 року, що збігається з періодом його роботи, зазначеним у трудовій книжці (арк.спр. 6-7).

Проте відповідач ІІ відмовив у врахуванні цих довідок, як підстави для перерахунку пенсії позивача через обставини, які не залежать від волі та об`єктивної можливості позивача підтвердити наявний в нього трудовий стаж та розмір заробітної плати в інший спосіб.

Суд вважає відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивача протиправною та такою, що суперечить вищевказаним положенням чинного законодавства, враховуючи обставини непереборної сили, які позбавляють позивача фактичної можливості в інший спосіб підтвердити спірні обставини.

Місто Луганськ відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р, відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

В 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З вищевикладеного слідує, що законодавцем встановлено заборону на використання тільки тих документів, що видані органами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законодавством України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач мав враховувати зазначену в уточнюючих довідках інформацію, виданих Архівним управлінням адміністрації міста Луганськ Луганської Народної Республіки 11.10.2021 № 03-28/11735, 11736 та 29.10.2021 № 03-28/11813, 11814, та здійснити на їх підставі перерахунок пенсії позивача.

Також суд вважає, що неможливість проведення відповідачем перевірки правомірності видачі спірних довідок внаслідок того, що місцезнаходженням первинної документації є тимчасово окупована територія, не дає відповідачу підстав покладати тягар доведення правомірності поданих довідок на позивача, а також позбавляти його права на обчислення розміру пенсії з урахуванням заробітку, отриманого до 2000 року.

Окрім того, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 20 березня 2018 року в справі № 527/1655/17, що неможливість проведення відповідачем перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язана з волею позивача. Коли підприємство надало необхідну довідку про заробітну плату позивача, вказало джерело цих даних - особові рахунки, позивач не може нести негативні наслідки через бездіяльність відповідних органів щодо збереження особових рахунків, платіжних відомостей, а уразі втрати - їх відновлення.

Зважаючи на встановлені обставини, а також правовий висновок Верховного Суду, суд погоджується з твердженнями позивача, що відповідачем протиправно відмовлено в перерахунку пенсії.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, позивач має право на перерахунок пенсії за його заявою від 09.11.2021 з урахуванням відомостей поданих ним архівних довідок.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, з урахуванням встановлених в цій справі обставин та на підставі вимог чинного законодавства, суд дійшов таких висновків.

Пунктом 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України №Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Статтею 10 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно частини першої статті 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Таким чином, нормами ст. 10 Закону України Про пенсійне забезпечення та ст. 44 Закону № 1058 прямо визначено, що звернення за призначенням пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду.

Пунктом 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280 (далі також Положення № 280), передбачено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів, серед іншого, щодо: здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі страхові внески) та інших платежів, за достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

Згідно пункту 7 Положення № 280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 40/26485 (далі також Положення № 28-2) Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Згідно пункту 4 Положення № 28-2 Головне управління, утворене шляхом злиття головного управління Фонду та управління Фонду, головне управління Фонду, до якого приєднані управління Фонду, також забезпечують виконання завдань, передбачених пунктом 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 (далі - Положення).

Підпунктом 7 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, серед іншого, визначено, що Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 925 Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України вирішено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях шляхом приєднання до головних управлінь Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях за переліком згідно з додатком.

Відповідно до додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 925 Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України у Луганській області Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду в м. Лисичанську, Управління Пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку, Управління Пенсійного фонду в Попаснянському районі, Управління Пенсійного фонду в Станично-Луганському районі реорганізовані шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 925 внаслідок реорганізації територіальних органів Пенсійного фонду України в Луганській області шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду в м. Лисичанську, Управління Пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку, Управління Пенсійного фонду в Попаснянському районі, Управління Пенсійного фонду в Станично-Луганському районі на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області покладені функції з призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Згідно відомостей офіційного сайту, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області має такі структурні підрозділи:

1) Сектор обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян

(сервісний центр), місце розташування місто Сєвєродонецьк;

2) Відділ обслуговування громадян № 1 (сервісний центр), місце розташування смт Біловодськ, смт Мілове;

3) Відділ обслуговування громадян № 2 (сервісний центр), місце розташування смт Білокуракине, смт Новопсков;

4) Відділ обслуговування громадян № 3 (сервісний центр), місце розташування м Кремінна;

5) Відділ обслуговування громадян № 4 (сервісний центр), місце розташування м Лисичанськ;

6) Відділ обслуговування громадян № 5 (сервісний центр), місце розташування смт Марківка;

7) Відділ обслуговування громадян № 6 (сервісний центр), місце розташування смт Новоайдар, м Щастя;

8) Відділ обслуговування громадян № 7 (сервісний центр), місце розташування м. Попасна;

9) Відділ обслуговування громадян № 8 (сервісний центр), місце розташування м. Рубіжне;

10) Відділ обслуговування громадян № 9 (сервісний центр), місце розташування м. Сєвєродонецьк;

11) Відділ обслуговування громадян № 10 (сервісний центр), місце розташування м Сватово, смт Троїцьке;

12) Відділ обслуговування громадян № 11 (сервісний центр), місце розташування смт Станиця Луганська;

13) Відділ обслуговування громадян № 12 (сервісний центр), місце розташування м. Старобільськ.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області є територіальним органом Пенсійного фонду України, що призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

При цьому Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області має 13 структурних підрозділів, які територіально розташовані у 16 населених пунктах Луганської області.

Також згідно змісту Положення про Пенсійний фонд України у останнього зовсім відсутні функції щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

У Пенсійного фонду України наявні повноваження стосовно організації, координації та контролю роботи саме територіальних органів, серед іншого, щодо здійснення контролю за достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, призначення (перерахунку) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

Аналіз зазначених норм законів та нормативно-правових актів свідчать про те, що Пенсійний фонд України безпосередньо не наділений повноваженнями щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а в силу положень пункту 7 Положення № 280 здійснює такі повноваження виключно через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 1.1. розділу I Порядку 22-1 визначено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Відповідно до пункту 4.1. розділу ІV Порядку 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7. розділу ІV Порядку 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів саме органом, що призначає пенсію.

Виключно орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Як зазначає сам відповідач І, заява позивача прийнята головним спеціалістом відділу обслуговування громадян та зареєстрована в електронному журналі звернень.

Тобто, ГУПФУ в Луганській області як орган, що призначає пенсію, правильно виконав положення пункту 4.1. розділу ІV Порядку 22-1.

Як вже зазначалося, пункт 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 визначає, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

ГУПФУ в Луганській області пояснив, що з урахуванням пунку 4.2 Порядку 22-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 на призначення пенсії від 09.11.2021 рішенням від 12.11.2021 № 522 винесло рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу.

Зазначені дії як відповідача 1, так і відповідача 2 не відповідають положенням пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1, оскільки згідно вказаної норми засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ саме органу, що призначає пенсію.

Тобто, після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів відповідач І зобов`язаний засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначити структурний підрозділ саме органу, що призначає пенсію, яким і є відповідач І - ГУПФУ в Луганській області.

ГУПФУ в Луганській області має 13 структурних підрозділів, які територіально розташовані у 16 населених пунктах Луганської області.

Саме серед 13 структурних підрозділів, які територіально розташовані у 16 населених пунктах Луганської області, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності повинен був визначений один структурний підрозділ, який повинен був сформувати атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу позивача.

Натомість, таким структурним підрозділом був визначений відповідач 2 ГУПФУ в Донецькій області.

Зазначені дії не регламентовані жодною правовою нормою, які регулюють відносини в сфері пенсійного забезпечення.

ГУПФУ в Донецькій області не є структурним підрозділом ГУПФУ в Луганській області, оскільки є територіальним органом Пенсійного фонду України і має свої окремі структурні підрозділи.

Пенсійний фонд України в силу приписів норм законодавства та Положення про Пенсійний фонд України не наділений повноваженнями призначати пенсії, відповідно серед його територіальних органів (якими є як ГУПФУ в Луганській області, так і ГУПФУ в Донецькій області) не може визначатися структурний підрозділ, який в силу приписів пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення) та електронну пенсійну справу.

Таким чином, відповідач 2 не мав правових підстав для розгляду заяви та прийняття рішення стосовно позивача, який звернувся із заявою про призначення пенсії до відповідача 1.

В силу приписів пункту 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 саме керівник ГУПФУ в Луганській області повинен підписати рішення за результатами розгляду заяви про призначення пенсії, оскільки ГУПФУ в Луганській області і є тим органом, що призначає пенсію.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку 22-1 визначає, що саме орган, що призначає пенсію (за спірних правовідносин - ГУПФУ в Луганській області) повинен всебічно, повно і об`єктивно розглянути всі подані документи, після чого установити наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Враховуючи вище викладені обставини, відповідач 1 допустив грубе порушення пунктів 4.2., 4.3. та 4.7. розділу ІV Порядку 22-1, неправомірно допустивши після реєстрації заяви позивача визначення засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головного управління ПФУ в Донецькій області як структурного підрозділу, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу позивача.

У зв`язку з чим оскаржуване рішення відповідача ІІ підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Тому ефективним способом відновлення порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 22 від 12.11.2021 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за заявою від 11.11.2021 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період роботи з 19.09.1973 по 23.04.1974 та здійснити перерахунок пенсії за його заявою від 11.11.2021, з урахуванням довідок №03-28/11813,11814 від 29.10.2021, №03-28/11735, №03-28/11736 від 11.10.2021 та правової оцінки, наданої судом у рішенні суду.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 908 грн, що підтверджено квитанцією про сплату № 0.0..1 від 16.11.2021 (арк.спр. 17).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд присуджує на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн за рахунок бюджетних асигнувань належного відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77,90,132,139,241-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстраціїя: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна) про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 22 від 12.11.2021 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за заявою від 11.11.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період роботи з 19.09.1973 по 23.04.1974 та здійснити перерахунок пенсії за його заявою від 11.11.2021, з урахуванням довідок №03-28/11813,11814 від 29.10.2021, №03-28/11735, №03-28/11736 від 11.10.2021 та правової оцінки, наданої судом у рішенні суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 08 лютого 2022 року.

Суддя В.С. Шембелян