Справа № 440/1657/22
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/1657/22
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання протиправною та скасування постанови, а саме просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича від 12.01.2022 ВП №68105291 про стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця в сумі 56523,57 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.09.2016 Полтавським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" заборгованість у розмірі 567123,34 грн. 07.07.2021 на адресу позивача надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. від 02.07.2021 про стягнення з боржника основної винагороди у ВП №65942665. Водночас рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 у справі №440/8092/21 позов задоволено та скасовано постанову приватного виконавця. За доводами позивача, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 було встановлено протиправність стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця під час виконавчого провадження. 28.12.2021 приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області виніс постанову про повернення виконавчого документа у ВП №65942665 стягувачу на підставі заяви останнього. 15.01.2022 на адресу позивача надійшла копія постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. від 12.01.2022 про стягнення з боржника основної винагороди у ВП№68105291 в сумі 56523,57 грн. На переконання позивача оскаржувана постанова за своїм змістом є аналогічною постанові від 02.07.2021, яка була скасована судом у справі № 440/8092/21.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про проведення судового засідання у цій справі з викликом сторін.

11.02.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначено, що відповідачем на виконання вимог статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2022 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП №68105291. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що зазначена в оскаржуваній постанові основна винагорода в розмірі 56523,57 грн є 10% від суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, а не фіксованим розміром основної винагороди як помилково зазначає позивач.

Розгляд даної справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07.09.2016 постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-D00/150/2008 від 23.04.2008 в розмірі 567123,34 грн.

27 вересня 2016 року Полтавським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист № 545/3231/15-ц.

11.01.2022 до Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича надійшла заява від Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про примусове виконання виконавчого листа від 27 вересня 2016 року, виданого Полтавським районним судом Полтавської області № 545/3231/15-ц.

12.01.2022 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68105291 з примусового виконання виконавчого листа 27 вересня 2016 року, виданого Полтавським районним судом Полтавської області № 545/3231/15-ц. У постанові зазначено, що залишок боргу становить 565235,72 грн.

Крім того, 12.01.2022 відповідачем керуючись положеннями статей 3, ч. 3 статті 40, 45 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 68105291 відповідно до якої визначено суму до стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 56523,57 грн.

Позивач не погоджуючись із зазначеною постановою звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону № 1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ята статті 31 Закону № 1403-VIII передбачає, що, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закон № 1403-VIII).

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону № 1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Частиною першою статті 42 Закону №1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На виконання статті 31 Закону № 1403-VIII постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 643 розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Водночас право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, яка винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є винагородою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Отже, ураховуючи положення статті 31 Закону №1403-VIII та пункт 12 Порядку № 643, підставою для стягнення основної винагороди у межах виконавчого провадження є здійснення приватним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум та основна винагорода обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

У постановах Верховного Суду від 03 березня 2020 року в справі № 260/801/19, від 10 вересня 2020 року в справі № 120/1417/20-а, від 28 жовтня 2020 року в справі №640/13697/19 сформовано правову позицію, відповідно до якої "за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі".

Вказані висновки Верховного Суду ґрунтуються на системному тлумаченні приписів частин четвертої та п`ятої статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів", згідно з якими розмір основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми, зазначеної у виконавчому документі.

Суд зазначає, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і що винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 у справі № 160/5321/20.

Так, у даному випадку відповідачем винесено постанову про стягнення з позивача основної винагороди ВП № 68105291 від 12.01.2022 одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2022 ВП №68105291 з примусового виконання виконавчого листа від 27 вересня 2016 року, виданого Полтавським районним судом Полтавської області № 545/3231/15-ц, оскільки винесення відповідної постанови є обов`язком приватного виконавця.

Посилання позивача стосовно того, що оскаржувана постанова за своїм змістом є аналогічною постанові від 02.07.2021, яка була скасована судом у справі № 440/8092/21, суд відхиляє оскільки у зазначеному рішенні суду судом було надано оцінку постанові про стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця від 02.07.2021, яка винесена у межах іншого виконавчого провадження, а саме: ВП №65942665.

Крім того, суд звертає увагу на те, що підставою для скасування постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця від 02.07.2021 у ВП №65942665, є повернення виконавчого документа стягувачу, а вжитті приватним виконавцем заходи не призвели до будь-якого виконання у примусовому порядку виконавчого документа.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2022 до Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича надійшла заява від Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про примусове виконання виконавчого листа від 27 вересня 2016 року, виданого Полтавським районним судом Полтавської області № 545/3231/15-ц.

12.01.2022 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68105291 з примусового виконання виконавчого листа 27 вересня 2016 року, виданого Полтавським районним судом Полтавської області № 545/3231/15-ц.

Водночас пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання є правом стягувача, у даному випадку Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна".

Як вище зазначено, відповідно до пункту 12 Порядку № 643 розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

У спірній постанові відповідачем зазначено, що основна винагорода розрахована за формулою: А*10% = В, де А сума боргу, що підлягає стягненню за виконавчим документом, 10% - розмір основної винагороди, встановлений Кабінетом Міністрів України, В сума основної винагороди, що підлягає сплаті.

Відповідно до оскаржуваної постанови залишок суми боргу становить 565235,72 грн, 10% від зазначеної суми становить 56523,57 грн.

Суд зазначає, що сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, винесену одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Так, частиною четвертою статті 31 Закону № 1403-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом. При цьому, частиною п`ятою цієї ж статті установлено, що якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми.

Таким чином, доводи позивача щодо стягнення відповідачем відповідно до оскаржуваної постанови фіксованої суми боргу є безпідставними.

З огляду на висновок суду щодо наявності у відповідача підстав для винесення оскаржуваної постанови, відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича від 12.01.2022 ВП №68105291 про стягнення основної винагороди приватного виконавця в сумі 56523,57 грн.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича (вулиця Троїцька, 89-А, м. Кременчук, Полтавська область, 39600), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (вул. Фізкультури, 28-Д, м. Київ, 03150, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова