Справа № 380/21277/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі - відповідач), у якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в установі ВЛ -315/30 УВС Львівської області (в подальшому установа по виконанню покарань № 30 УМВС України у Львівській області) з 01.08.1986 по 17.03.1998;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в установі ВЛ -315/30 УВС Львівської області (в подальшому установа по виконанню покарань № 30 УМВС України у Львівській області) з 01.08.1986 по 17.03.1998.

Також просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4500,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що у спірний період працював на посадах старшого майстра меблевого цеху, товарознавця та інспектора відділу інтендантського та господарського забезпечення, що підтверджується трудовою книжкою. Вказав, що право на зарахування зазначених періодів роботи до вислуги років для призначення пенсії передбачено ст. 17 Закону № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України № 393. Відтак вважає, що відповідачем протиправно відмовлено йому у включенні вказаних періодів до вислуги років, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 29.11.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження для надання відзиву на позовну заяву.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 14156ел від 29.12.2021) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби врегульовані Законом № 2262, який, в свою чергу, передбачає зарахування певний періодів військової у пільговому обчисленні. Також стверджує, що при визначенні права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до норм цього Закону враховується календарна вислуга років військовослужбовця. Вважає, що оскільки у позивача немає мінімально визначеної календарної вислуги на пенсію, відтак останній не має права на таку. Просив у задоволенні позову відмовити.

Також на адресу суду від відповідача надійшов відзив (вх. № 14144ел від 29.12.2021) у якому навів доводи, аналогічні тим, які викладені у відзиві (вх. № 14156ел від 29.12.2021).

Крім того, відповідач надіслав на адресу суду клопотання (вх. № 14143ел від 29.12.2021) у якому заперечив проти стягнення за рахунок його бюджетних асигнувань витрат на професійну правову допомогу. В обґрунтування вказав, що позивачем не наведено достатніх аргументів, які підтверджують розумність витрат на професійну правову допомогу в зазначеному позивачем розмірі. Вказав, що справа є типовою та незначної складності. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу в кримінально-виконавчих органах України.

Згідно з витягом з наказу Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області Державного департаменту України з питань виконання покарань № 80 о/с від 31.12.2009 полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , який перебував в розпорядженні начальника управління Департаменту у Львівській області, з 31.12.2009 звільнено з органів державної кримінально-виконавчої служби у відставку за п. 65 «а» (за віком) Положення про Державний департамент з питань виконання покарань та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до цього ж наказу, вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 16 років 09 місяців 14 днів, у пільговому обчисленні: 23 роки 01 місяць 06 днів.

Вказана вислуга років відповідає також і розрахунку вислуги років на пенсію полковника ОСОБА_1 .

Як слідує з вказаного розрахунку, до вислуги років позивача зараховано наступні періоди:

- з 01.08.1981 по 01.08.1986 - майстер меблевого цеху № 2 установи по виконанню покарань № 30 УМВС України у Львівській області;

- з 17.03.1998 по 01.11.1999 - старший інспектор відділу інтендантського та господарського забезпечення установи по виконанню покарань № 30 УМВС України у Львівській області;

- з 01.11.1999 по 19.11.2001 - старший інспектор відділу інтендантського та господарського забезпечення установи по виконанню покарань № 30 УДДУПВП у Львівській області;

- з 19.11.2001 по 08.11.2004 - заступник начальника з інтендантського та комунально-побутового забезпечення Личаківської виправної колонії УДДУПВП у Львівській області (№ 30);

- з 08.11.2004 по 18.11.2004 - тимчасово виконуючий обов`язки заступника начальника з інженерного забезпечення та працевикористання УДДУПВП у Львівській області;

- з 18.11.2004 по 26.09.2005 - заступник начальника з інженерного забезпечення та працевикористання УДДУПВП у Львівській області;

- з 26.09.2005 по 29.12.2009 - заступник начальника управління з організації виробництва, маркетингу та інженерного забезпечення УДДУПВП у Львівській області;

- з 29.12.2009 по 31.12.2009 - у розпорядженні начальника управління ДДУПВП у Львівській області.

Також зараховано час навчання у Львівському лісотехнічному інституті в період з 01.09.1976 по 08.06.1981.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 від 27.04.1975, позивач працював:

- з 01.08.1986 по 03.05.1991 - старшим майстром меблевого цеху № 4 в установі по виконанню покарань № 30 УМВС України у Львівській області;

- з 03.05.1991 по 01.08.1995 - старшим майстром меблевого цеху № 1 в установі по виконанню покарань № 30 УМВС України у Львівській області;

- з 01.08.1995 по 01.10.1997 - старшим товарознавцем відділу маркетингу;

- з 01.10.1997 по 17.03.1998 - старшим інспектором відділу інтендантського та господарського забезпечення.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.06.2021 у якій просив зарахувати до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в установі № ВЛ-315/30 УВС у Львівській області з 01.08.1986 по 17.03.1998 та скерувати оновлений розрахунок вислуги та витяг з наказу до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Листом відповідача № 5к/вих/8/7134 від 01.10.2021 повідомлено позивача про відсутність підстав для зарахування запитуваних періодів до вислуги років, з огляду на те, що з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надійшли документи, у яких зазначено, що посади, які обіймав позивач відносилися до категорій посад працівників, які не мають спеціальних звань.

Позивач не погодився із такими діями відповідача щодо відмови у врахуванні спірних періодів роботи до вислуги років на пенсію, відтак звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 23.06.2005 № 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон № 2713-IV) правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону № 2713-IV служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

В силу приписів частин 3-6 Закону № 2713-IV пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист". Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України. На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України. Пенсійне забезпечення та соціальний захист працівників кримінально-виконавчої служби здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, державну службу, соціальний захист.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі зокрема і у органах складу кримінально-виконавчої служби, є, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначено положеннями Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно із ст. 13 Закону № 2262-ХІІ пенсії за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12) призначаються у розмірі: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Так, відповідно до норм цієї статті особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються:

а) військова служба;

б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

в) час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України;

г) час виконання депутатських повноважень із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України;

д) час перебування під вартою та час відбуття покарання в місцях позбавлення волі особами, які мають право на пенсію за цим Законом, безпідставно притягнутими до кримінальної відповідальності, репресованими особами, яких у подальшому було реабілітовано;

е) час перебування у фашистських концтаборах, гетто та інших місцях примусового тримання осіб, у тому числі дітей, які були насильно вивезені з тимчасово окупованої території колишнього Союзу РСР у період Другої світової війни та які після звільнення з цих місць були призвані або прийняті на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, якщо за час перебування в зазначених місцях примусового тримання ними не було вчинено злочину проти миру і людства;

є) час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства;

ж) час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах і військових формуваннях Служби безпеки України, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро України на посадах начальницького складу;

з) військова служба у збройних силах, органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється в порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, проходили військову службу, службу в органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

и) час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони;

і) час перебування на посадах службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, Національного антикорупційного бюро України, у підрозділах професійної (невоєнізованої) пожежної охорони, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом за переліком посад і на умовах, які визначаються Національним антикорупційним бюро України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки;

ї) час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи персоналу відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

й) служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, абзацом 13 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1993 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції.

Відповідно до Переліку посад службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом Державної кримінально-виконавчої служби України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 11.09.2012 № 1352/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 13 вересня 2012 р. за № 1578/21890, посадами які заміщуються рядовим і начальницьким складом Державної кримінально-виконавчої служби України у виправно-трудових установах, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції є а) начальники: відділу (частини), лабораторії, цеху (дільниці), б) заступники: головного бухгалтера, начальника відділу, в) головний спеціаліст, г) старші: майстер, контрольний майстер, інженер, інспектор, ґ) майстер, контрольний майстер, інженер, інспектор, д) завідуючий їдальнею, е) водій-співробітник.

Як встановлено судом, позивач у спірний період працював:

- з 01.08.1986 по 03.05.1991 - старшим майстром меблевого цеху № 4 в установі по виконанню покарань № 30 УМВС України у Львівській області;

- з 03.05.1991 по 01.08.1995 - старшим майстром меблевого цеху № 1 в установі по виконанню покарань № 30 УМВС України у Львівській області;

- з 01.08.1995 по 01.10.1997 - старшим товарознавцем відділу маркетингу;

- з 01.10.1997 по 17.03.1998 - старшим інспектором відділу інтендантського та господарського забезпечення.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням положень абз. 13 пункту 1 Постанови № 393 суд доходить висновку про те, що періоди роботи позивача на посадах старшого майстра меблевого цеху та старшого інспектора (з 01.08.1986 по 01.08.1995 та з 01.10.1997 по 17.03.1998) повинні бути включені до розрахунку вислуги років на пенсію ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд відхиляє доводи та вимоги позивача щодо зарахування до розрахунку вислуги років періоду роботи з 01.08.1995 по 01.10.1997 на посаді старшого товарознавця відділу маркетингу, оскільки, вказана посада не передбачена Переліком посад службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом Державної кримінально-виконавчої служби України.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у відмові в зарахуванні до вислуги років позивача для призначення пенсії стажу роботи з 01.08.1986 по 01.08.1995 та з 01.10.1997 по 17.03.1998 на посадах старшого майстра меблевого цеху та старшого інспектора в кримінально-виконавчої служби та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи з 01.08.1986 по 01.08.1995 та з 01.10.1997 по 17.03.1998 на посадах старшого майстра меблевого цеху та старшого інспектора в кримінально-виконавчої служби.

При вирішенні клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн суд враховує таке.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 5, 6 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено, що правова допомога ОСОБА_1 (Замовник) надавалася адвокатом Бобикайлом Назаром Ігоровичем (Виконавець) на підставі договору про надання правничої допомоги від 18.06.2020 (далі - Договір) та ордеру серії ВС № 1107590 від 11.11.2021.

Відповідно до п. 3 Договору вартість послуг за даним договором встановлюється за домовленістю сторін.

Розрахунком витрат на професійну правничу допомогу від 11.11.2021 визначено перелік видів робіт, виконаних адвокатом на підставі Договору про надання правничої допомоги від 18.06.2020.

Так адвокатом надано наступні послуги:

- ознайомлення і вивчення матеріалів справи Замовника (3 год.) - 2400,00 грн;

- складення і подання заяви Західному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (2 год.) - 1600,00 грн;

- складення і подання позову (3 год.) - 2400,00 грн.

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.09.2019 у справі № 826/8890/18.

Ураховуючи, що вказану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання як справу незначної складності, а також з огляду на висновки суду про часткове задоволення позову, суд погоджується з доводами відповідача про те, що зазначений гонорар не є співмірним з обсягом проведеної роботи і вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Ураховуючи те, що відповідачем не дотримано зазначених критеріїв при розгляді звернення позивача про здійснення йому перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугою років, такі дії не можуть вважатись правомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього, розподіл витрат зі сплати судового збору відповідно до ст. 139 КАС України не проводиться.

Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (79005 м. Львів вул. Архипенка 1; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, яка полягає у відмові в зарахуванні до вислуги років ОСОБА_1 для призначення пенсії стажу роботи з 01.08.1986 по 01.08.1995 та з 01.10.1997 по 17.03.1998 на посадах старшого майстра меблевого цеху та старшого інспектора в кримінально-виконавчій службі.

3. Зобов`язати Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи з 01.08.1986 по 01.08.1995 та з 01.10.1997 по 17.03.1998 на посадах старшого майстра меблевого цеху та старшого інспектора в кримінально-виконавчій службі.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України 1000 (одну тисячу) гривень 00 коп витрат на професійну правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.П. Качур