Справа № 160/12771/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/12771/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 року

у справі № 160/12771/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які виразилися у перерахунку його пенсії з 01 жовтня 2020 року в розмірі 60% від розміру заробітної плати;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким йому здійснено перерахунок пенсії з 01 жовтня 2020 року в розмірі 60% від розміру заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Дніпропетровської області №21-307 вих-20 від 19.10.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити йому з 01 жовтня 2020 року перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Дніпропетровської області №21-307 вих-20 від 19.10.2020 та здійснити відповідні виплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена з 24.01.2005 року на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991 (далі Закон №1789-XII) виходячи з 90% від суми заробітної плати. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року у справі 160/1831/21, яке набрало законної сили зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити з 01.10.2020 року перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-307 вих-20 від 19.10.2020 року. Виконуючи це рішення, відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, однак застосовано положення статті 86 Закону України «Про прокуратуру №1697-VII від 14.10.2014 (далі Закон №1697-VII) та здійснено перерахунок в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, Такі дій відповідача щодо зміни (зменшення) відсоткового розміру пенсії позивач вважає протиправними та такими, що порушують його конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 року позов задоволено.

Суд виходив із протиправності зменшення відповідачем відсоткового значення розміру пенсії позивача під час її перерахунку з 90 % до 60% сум заробітної плати. Суд зазначив, що встановлений під час призначення позивачеві пенсії відсотковий показник не може бути зменшений під час перерахунку його пенсії

Такі висновки суд обґрунтував тим, що вказаний відсотковий розмір встановлений частиною другої статті 86 Закону №1697-VII, яка підлягає застосуванню при призначенні пенсій прокурорським працівникам у разі реалізації ними первинного права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

При цьому, суд вказав, що у спірному випадку при перерахунку пенсії позивача має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а саме частина 1 статті 50-1 Закону №1789-XII.

З цих підстав, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання протиправним рішення відповідача в частині зменшення основного розміру пенсії та зобов`язання останнього здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник зазначає, що під час перерахунку пенсії позивача правомірно застосовано відсотковий розмір, що визначений чинними положеннями статті 86 Закону №1697-VII, яка неконституційною не визнавалась. Також вказує, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми різних законів один з яких (що втратив чинність) визначав більший відсотковий розмір пенсії, а другий (чинний) новий розмір заробітної плати, з якої й має обчислюватися розмір пенсії. На думку відповідача, такий підхід при перерахунку пенсії є дискримінаційним та призведе до нерівного становища діючих прокурорів та тих прокурорів, які вийшли на пенсію за Законом №1697-VII.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити в силі, як таке, що прийнято у відповідності до норма матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням усіх обставин справ.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 24.01.2005 отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до положень Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року у справі 160/1831/21, яке набрало законної сили 30.04.2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково та серед іншого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.10.2020 року позивачеві перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у зв`язку зі змінами розміру заробітної плати зазначеної у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури №21-307 вих-20 від 19.10.2020 року, де заробітна плата на 11.09.2020 року складає 75394,66 грн. (сімдесят п`ять тисяч триста дев`яносто чотири грн. 66 коп.) без обмеження максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

Листом від 08.07.2021 №21926-16879/К-01/8-0400/21 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що на виконання рішення суду від 30.03.2021 року у справі 160/1831/21 йому з 01.10.2020 року проведено перерахунок пенсії на підставі Дніпропетровської обласної прокуратури №21-307 вих. за нормами Закону №1697-VII та її розмір складає 45326,80 грн. (60 % від 75394,66 грн.)

Не погоджуючись із діями відповідача про зміну (зменшення) процентного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 60% від місячної заробітної плати, позивач звернувся до суду із цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог.

Статтею 86 Закон №1697-VII , якою починаючи з 15.07.2015 урегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, передбачено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої (прокурора) місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина друга цієї статті у редакції, чинній станом на дату звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії).

Саме даною нормою закону керувався відповідач у спірному випадку під час визначення відсотку заробітної плати, з якої має проводитись перерахунок пенсії позивача починаючи з 01.10.2020 року.

За наслідками розгляду справи, суд першої інстанції погодившись із позицією позивача, дійшов висновку про безпідставність застосування відповідачем відсоткового розміру пенсії, що визначений частиною другої статті 86 Закону №1697-VII (60%), вказавши при цьому, що у спірному випадку при перерахунку пенсії позивача має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а саме стаття 50-1 Закону №1789-XII (90%).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не може погодитись, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, пенсія за вислугу років позивачу призначена з 24.01.2005 на підставі положень Закону № 1789-ХІІ у розмірі 90% від суми заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону №1789-XII (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З 15 липня 2015 року набрав чинності Закон №1697-VII, відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" якого визнано таким, що втратив чинність Закон №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.

Отже, на час здійснення відповідачем перерахунку пенсії, положення частини першої статті 50-1 Закону №1789-XII, на підставі якої позивачу була призначена пенсія за вислугу років та визначений її розмір як 90% від суми заробітної плати, втратили чинність.

Як зазначено вище, частиною другою статті 86 чинного Закону № 1697-VII встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої (прокурора) місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Чинними на час проведення позивачу перерахунку пенсії, приписами частин першої третьої статті 81 Закону № 1697-VII в редакції Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», який набрав чинності 25.09.2019, визначено складові заробітної плати прокурорів, якими є посадовий оклад, премії та надбавки за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством, а також базовий розмір посадового окладу прокурора окружної прокуратури - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а частиною четвертою цієї правової норми передбачено застосування коефіцієнту 1,2 при визначенні посадових окладів прокурора обласної прокуратури відносно посадового окладу прокурора окружної прокуратури.

Тоді як частиною першою статті 49 Закону №1789-ХІІ, яка регулювала питання матеріального забезпечення прокурорів до 15.12.2015, передбачалось, що заробітна плата прокурорів і слідчих прокуратури складається із посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років і має забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов`язків, а так само закріплення кваліфікованих кадрів. Надбавки за вислугу років встановлюються також іншим працівникам прокуратури (спеціалістам, службовцям, робітникам). Розміри посадових окладів, надбавок за класні чини та вислугу років затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Законом №1789-ХІІ розмір пенсії за вислугу років визначався у відсотках (80 відсотків і більше), виходячи із суми місячної (чинної) заробітної плати, розмір складових якої (посадового окладу, надбавок за класні чини та вислугу років) затверджувались Кабінетом Міністрів України, а за кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, (частина перша статті 50-1), на відміну від положень Закону № 1697-VІІ, який передбачає інші базові показники заробітної плати прокурора (посадовий оклад, премії, надбавки за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративній посаді та інші виплати, передбачені законодавством), розмір якої визначається з посадового окладу прокурора обласної прокуратури (як в цьому випадку) - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, збільшених на коефіцієнт 1,2, а також інший розмір пенсії за вислугу років - 60% від заробітної плати прокурора.

За встановленими судом обставинами перерахунок пенсії за вислугу років позивачу проведено на підставі частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ.

Враховуючи, що позивачу перерахунок пенсії проведено на підставі частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ, виходячи із розміру та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок, визначених на підставі статті 81 цього Закону, то й розмір пенсії має визначатися на підставі приписів статті 86 Закону № 1697-VІІ, а саме частини другої, за якою розмір пенсії цієї категорії осіб має складати 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач при зверненні до органу Пенсійного фонду з питання перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії працівників вказував, що має право на перерахунок пенсії через встановлення саме Законом № 1697-VІІ нових розмірів заробітної плати прокурорів, тобто вважав, що до правовідносин щодо перерахунку пенсії мають застосовувати приписи Закону № 1697-VІІ, а отже погодився із необхідністю перерахунку пенсії саме за нормами Закону № 1697-VІІ.

Заперечуючи застосування при перерахунку пенсії частини другої статті 86 цього Закону №1697-VІІ, позивач діє непослідовно, адже не враховує, що у питанні перерахунку раніше призначеної пенсії мають застосовуватися норми чинного закону, а не вибірково норми різних законів за його бажанням.

Окрім того, у Рішенні від 09.02.1999 р. №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, в ситуації з перерахунком призначеної пенсії працівникам органів прокуратури таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність.

Суд апеляційної інстанції вважає неможливим при вирішенні спірних правовідносин застосовувати за вибором конкретної особи норми двох різних законів, один з яких (що втратив чинність) визначав більший відсотковий розмір пенсії, а другий (чинний) новий розмір заробітної плати, з якої й має обчислюватися розмір пенсії.

При цьому, якщо приймати до увагу позицію позивача, такий підхід при перерахунку пенсії призведе до нерівного становища прокурорів, які виконували аналогічні за змістом функції, але звільнилися у різний час, оскільки ті прокурори, які звільнилися до набрання чинності Законом №1697-VІІ, будуть отримувати пенсію у розмірі до 90% місячної заробітної плати, а ті, які звільнилися під час дії Закону №1697-VІІ будуть отримувати пенсію у розмірі 60 % місячної заробітної плати.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень).

Таким чином, дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивача в частині визначення відсоткового значення розміру пенсії позивача на рівні 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, ґрунтуються на положеннях чинного на момент виникнення та реалізації права на такий перерахунок закону, відступ від якого напряму б суперечив частині другій статті 19 Конституції України.

Відтак, суд апеляційної інстанції доходить висновку про помилковість висновків суду першої інстанції, якими підтримано позицію позивача, про необхідність застосування під час перерахунку пенсії позивача відсоткової величини визначення розміру пенсії у відсотках, яка діяла на момент її призначення, тобто 90%.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям нової постанови, про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 року у справі № 160/12771/21 скасувати та прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко