Справа № 640/16043/19
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року м. Київ № 640/16043/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,
розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), у якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо призначення позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років згідно з частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 8 років згідно з частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 серпня 2019 року з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на наявність у нього права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років згідно з частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується наданими доказами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/16043/19 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого ГУ ПФУ в м. Києві не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем не надано жодних документів, оформлених належним чином, що стверджували б про періоди перебування його у зоні відчуження для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, а дії відповідача в межах спірних відносин є правомірними.

У відповіді на відзив позивач вказує, що наявність у нього права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку підтверджується наданими довідками.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Заявою від 17 липня 2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві з проханням призначити та виплатити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 квітня 2018 року.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 29 липня 2019 року №306/М-01 на звернення позивача повідомлено, що для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу потрібно надати до Управління будь-які первинні документи, оформлені належним чином, що стверджують періоди перебування у зоні відчуження.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюється Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 8 років.

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому Законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Згідно частин третьої та четвертої статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 та чинним на час видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, було передбачено, що інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року не менше 5, а у 1987 році не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

В свою чергу довідки про період проживання, роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З наведеного слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що позивач подав до Пенсійного органу для призначення пенсії, відповідно до статті 55 Закону, серед інших, копії таких документів: рішення Сквирського районного суду від 13 лютого 2019 року, посвідчення ліквідатора 2 категорії, довідку відділу кадрів Управління будівництва Чорнобильської АЕС Головного виробничо-розпорядчого управління від 26 серпня 1992 року №13/к-76, архівну довідку від 31 січня 2018 року №05-05/046.1.

Матеріали справи містять копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 20 березня 1998 року учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), виданого ОСОБА_2 та копію «Удостоверения учасника ликвидации последствий аварии на Чернобыльской АЭС серии А №201637» виданого « ОСОБА_3 ».

Відповідно до довідки №13/к-76 про роботу водія автобуса ПАЗ 672, державний №09-69 КХІІ Сквирської автоколони Білоцерківської АТП 13206 на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 16 березня 1987 року по 31 березня 1987 року, виданої відділом кадрів Управління будівництва Чорнобильської АЕС Головного виробничо-розпорядчого управління від 26 серпня 1992 року автобус ПАЗ 762, державний №0969 обслуговував ділянку зв`язку УС ЧАЕС об`єктах Чорнобильської АЕС, водій ОСОБА_2 працював з 16 березня 1987 року по 31 березня 1987 року.

Згідно записів у трудовій книжці позивача 29 серпня 1986 року прийнято водієм у Сквирську пасажирську колону на автомобілі різної місткості та вантажопідйомності Білоцерківського АТП-31011; звільнений 08 серпня 1987 року.

Відповідно до архівної довідки Об`єднаного трудового архіву міської та сільських рад Сквирського району від 31 січня 2018 року №05-05/046.2 зазначено, що в документах архівного фонду ВАТ «Сквира-Авто» є дані про те, що Сквирське АТП 09047 перейменоване в Сквирське АТП 11033 Київського управління вантажного автотранспорту; Сквирське АТП 11033 перейменоване в Сквирське АТП 23267 Київського управління вантажного автотранспорту; Сквирське АТП 23267 перейменоване в Сквирське АТП 13267 Київського територіально-виробничого об`єднання автотранспорту; ДП «Сквирське АТП 13267 перетворене у ВАТ «Сквира-Авто».

Згідно з архівною довідкою Об`єднаного трудового архіву міської та сільських рад Сквирського району від 31 січня 2018 року №05-05/046.1 у документах ВАТ «Сквира-Авто» у відомостях про нарахування заробітної плати працівникам за 1987 рік значиться ОСОБА_4 та його заробітна плата за березень та квітень відповідного року.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року у справі №376/223/19 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту встановлено юридичний факт, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серія НОМЕР_2 , видане Київським територіально-виробничим об`єднанням автотранспорту від 07 грудня 1990 року на ім`я « ОСОБА_2 » дійсно належить позивачу; встановлено юридичний факт, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році серія НОМЕР_1 , видане Київською облдержадміністрацією від 10 лютого 1993 року на ім`я « ОСОБА_2 » дійсно належить позивачу; становлено юридичний факт, що довідка №13/к-76 про роботу водія автобуса ПАЗ 672, державний №09-69 КХІІ Сквирської автоколони Білоцерківської АТП 13206 на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 16 березня 1987 року по 31 березня 1987 року, виданої відділом кадрів Управління будівництва Чорнобильської АЕС Головного виробничо-розпорядчого управління від 26 серпня 1992 року на ім`я « ОСОБА_2 » дійсно належить позивачу.

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що Державою було надано позивачу статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, факт належності посвідчень, копії яких наявні в матеріалах справи, позивачу підтверджено рішенням Сквирського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року у справі №376/223/19 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту.

Крім того, довідкою №13/к-76 підтверджено роботи позивача у період з 16 березня 1987 року по 31 березня 1987 року у зоні ЧАЕС.

В свою чергу, відповідачем не взято до уваги подані документи з урахуванням рішенням Сквирського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року у справі №376/223/19 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, яким встановлено юридичні факти належності позивачу посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 та 1987 роках, довідки про підтвердження його роботи у зоні відчуження та, як наслідок, відмовлено позивачу у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років згідно з частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд зазначає, що окремі недоліки відповідних документів, факт належності яких позивачу встановлено судовим рішенням, не можуть бути підставою для їх неврахування, оскільки визначальним є підтвердження факту періоду роботи (служби) у зоні відчуження, а не правильність складення, зокрема, такої довідки.

Таким чином суд приходить до висновку, що основним доказом участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), видане на ім`я позивача, яке підтверджує статус громадянина, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом, юридичний факт належності якого позивачу встановлено судовим рішенням.

Подібна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 19 вересня 2018 року по справі №308/13277/16-а, від 24 липня 2018 року № 524/2062/17, від 31 жовтня 2018 року № 205/4590/16-а.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

За таких обставин, відповідач безпідставно відмовив позивачеві у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною відмови відповідача щодо призначення ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років згідно з частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 8 років згідно з частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 серпня 2019 року.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо призначення ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років згідно з частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) призначити та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 8 років згідно з частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 серпня 2019 року.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя: Н.А. Добрівська