Справа № 420/24649/21
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Одеської області про визнання протиправною бездіяльність Іванівської селищної ради Одеської області щодо нерозгляду у встановленому Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" порядку заяви ОСОБА_1 від 04 серпня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та неприйняття відповідного рішення на пленарному засіданні селищної ради; зобов`язання Іванівську селищну раду Одеської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 серпня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 13.12.2022р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що 04 серпня 2021 року, позивачем було подано заяву до Іванівської селищної ради Одеської області щодо погодження проекту землеустрою разом з виготовленим проектом землеустрою, однак листом №Б-576-014 від 03.09.2021 року, відповідач повідомив, що заява позивача була розглянута на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин та екології, будівництва, архітектури та благоустрою, однак Іванівська селищна рада не погоджує даний проект землеустрою. Позивач, зазначивши, що Іванівська селищна рада Одеської області не здійснила належного розгляду заяви позивача та не прийняла жодного рішення, що не відповідає вимогам Земельного кодексу та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

25.01.2022р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Так, відповідач зазначив, що перед наданням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , комісія в складі Дуди Світлани Михайлівни - заступника Іванівської селищної голови; Дерев`янка Олександра Івановича начальника відділу земельних ресурсів; старости Білчанського старостинського округу Ткаченка Віталія Вікторовича, в присутності представника Бобровського П.С., а саме сина ОСОБА_2 виїжджали на місце і в натурі визначили місце для надання земельних ділянок сім`ї ОСОБА_3 . ОСОБА_2 з місцем в натурі погодився. Головним спеціалістом Іщук Л.О. була підготовлено викопіювання та після прийняття на сесії рішення про надання дозволу було виявлено, що викопіювання підготовлено на інший земельний масив, який розміщений нижче. Також було встановлено, що 13.06.2019 р. на даний земельний масив, який зазначено в викопіюванні, Білчанською сільською радою було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства шести громадянам учасникам АТО. Дані рішення про надання дозволів Білчанської сільської ради під час об`єднання до Іванівської селищної ради не передавались, але і відмови від громадян не надходили. Начальником відділу земельних ресурсів ОСОБА_4 було запропоновано ОСОБА_2 не робити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , оскільки в натурі був погоджений інший земельний масив та ОСОБА_2 відмовився по причині того, що частина масиву яка була погоджена, як виявилось пізніше, розпайована КСП «Перемога». З часом, як вказав відповідач, стало відомо, що ОСОБА_2 завів в оману головного спеціаліста ОСОБА_5 , повідомивши, що ним був погоджений даний земельний масив з канівським селищним головою. ОСОБА_2 про надання дозволів на розроблення проекту учасникам АТО було відомо, але він цілеспрямовано пішов на порушення прав учасників АТО, користуючись ситуацією в своїх цілях. Також відповідач зазначив, що «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: Одеська область, Березівський (канівський) район, канівська селищна рада (за межами населеного пункту)» буде розглянуто на черговій сесії.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

04.08.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Іванівського селищного голови із заявою про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. До заяви додано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с.59).

Листом Іванівської селищної ради Одеської області №Б-576-014 від 03.09.2021р. адресованого ОСОБА_1 , повідомлено, що у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка раніше була надана рішенням Білчанської сільської ради іншому громадянину для ведення особистого селянського господарства, який є учасником АТО /ООС на Донбасі, Іванівська селищна рада не погоджує даний проект землеустрою(а.с.60).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями ч.7 наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 9, 10 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Частиною 8 ст.186 Земельного кодексу України визначено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

При цьому, у відповідності до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з пунктом 21 частини 1 статті 43 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частинами 1-2 статті 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, органом, який у відповідності до вимог статті 122 ЗК України уповноважений розглядати клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у випадку спірних правовідносин, є відповідна сільська рада і вирішення даного питання, згідно з положеннями статей 26, 43 та 59 Закону №280/97-ВР повинно відбуватись виключно на пленарних засіданнях цієї ради шляхом прийняття відповідного рішення.

Як зазначалось судом, в межах цього адміністративного спору позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

Відсутність належним чином оформленого рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Отже, наданий відповідачем лист від 03.09.2021р. №Б-576-014, на адресу позивача не може сприйматися судом як належна відмова у наданні такого затвердження, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку.

Таким чином, Іванівська селищна рада Одеської області діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені діючим законодавством України, без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Поряд з цим, при прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в даному випадку вказана бездіяльність стосується саме розгляду заяви та прийняття рішення, які суб`єкт владних повноважень повинен був вчинити здійснити.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність Іванівської селищної ради Одеської області щодо розгляду у встановленому Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" порядку заяви ОСОБА_1 від 04 серпня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні селищної ради, зобов`язання Іванівську селищну раду Одеської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 серпня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Земельного кодексу України.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за другу(похідну) вимогу позивача не стягувався, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Іванівської селищної ради Одеської області щодо розгляду у встановленому Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" порядку заяви ОСОБА_1 від 04 серпня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні селищної ради.

Зобов`язати Іванівську селищну раду Одеської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 серпня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Земельного кодексу України.

Стягнути з Іванівської селищної ради Одеської області (, вул.Центральна 93-А, смт. Іванівка, Березівський р-н., Одеська обл.) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908,00грн.(дев`ятсот всім гривень).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.