Справа № 420/13633/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Пастера, 58), за участю третьої особи ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та скасування постанови від 25.09.2020 року про накладення штрафу у розмірі 3400 грн. ВП №62552234,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 04 грудня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Пастера, 58), за участю третьої особи ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), в якій позивач просила:

визнати протиправними дій державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кулікова І.О. щодо винесення в межах виконавчого провадження № 62552234 постанови від 25.09.2020 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 3400 грн.

скасувати постанову від 25.09.2020 року про накладення штрафу у розмірі 3400 грн. в межах виконавчого провадження № 62552234 , у зв`язку з передчасністю її винесення.

Також у позові позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою від 05 січня 2021 року після усунення недоліків у позовній заяві, поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом, прийнято до розгляду та відкрито провадження за окремою категорією термінових справ в адміністративній справі.

Також вказаною ухвалою зобов`язано відповідача надати суду належним чином засвідчену копію виконавчого провадження №62552234 та зупинено провадження у справі до одержання копії витребуваних судом документів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова про накладення штрафу прийнята на підставі акту державного виконавця від 25.09.2020 року, але цей акт складений не у відповідності до вимог п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5. Так, позивач зазначив, що у акті не зазначено в якому об`ємі виконано демонтаж, не зазначено, що позивачем відкрито прохід до загальної кухні та аварійного виходу. Вказівка державного виконавця в акті про те, що демонтаж та приведення загальних приміщень квартири не виконано не відповідає дійсності, адже рішення суду позивачем виконано частково, так як для повного його виконання необхідний час.

На думку позивача, вказане в акті від 25.09.2020 року ставить під сумнів упередженість та незалежність державного виконавця, а сам акт не може визнаватися доказом у справі.

Також позивач звернув увагу, що акт складений у присутності заінтересованої особи третьої особи ОСОБА_2 , без присутності понятих. Окрім того, в акті зазначено, що здійснювалась фотофіксація, проте у матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які фотографії.

Також позивач зазначила, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа № 420/9545/20 щодо оскарження постанови державного виконавця від 28.08.2020 року про накладення першого штрафу в сумі 1700 грн., яка через оскарження є нечинною, а тому оскаржувана постанова від 25.09.2020 року винесена державним виконавцем передчасно, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

До суду 11 січня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 62552234 з примусового виконання виконавчого листа № 522/10258/18 від 07.07.2020 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про зобов`язання ОСОБА_1 привести загальні приміщення квартири АДРЕСА_3 в попередній стан, відповідно до Технічного паспорту, виданого 25 березня 2010 року. 27.08.2020 року здійснено перевірку виконання рішення суду шляхом здійснення виходу за вказаною адресою, в результаті чого складено акт та винесено постанову про накладення штрафу, яка позивачем отримана 04.09.2020 року. 25.09.2020 року державним виконавцем у зв`язку з тим, що боржником не надано підтвердження щодо виконання рішення суду, здійснено повторний вихід за адресою вчинення дій, в результаті чого складено повторно акт та винесено постанову про накладення повторного штрафу, та 28.09.2020 року державним виконавцем складено повідомлення про чинення боржником кримінального правопорушення та надіслано до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Відповідач зазначив, що обставини викладені у позові не відповідають дійсності, відповідач вважає, що акт складений відповідно до п. 8 Інструкції, а викладені обставини позивачем щодо часткового виконання рішення суду не підтверджено документально.

До відзиву на позовну заяву додано копію матеріалів виконавчого провадження № 62552234,у зв`язку з чим розгляд справи призначено на 22 лютого 2021 року.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 22 лютого 2021 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно було зупинено.

До суду 13 січня 2021 року надійшли письмові пояснення від третьої особи, відповідно до яких третя особа просила залишити позов без задоволення, оскільки позивачем рішення суду не виконано, а тому постанова про накладення штрафу є законною.

Ухвалою суду від 22 лютого 2021 року задоволено клопотання третьої особи та зупинено провадження у справі до перегляду у касаційному порядку рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 16 червня 2020 року по справі №522/10258/18.

До суду 28 грудня 2021 року надійшло клопотання третьої особи про поновлення провадження у справі з підстав завершення перегляду у касаційному порядку рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 16 червня 2020 року по справі №522/10258/18 та ухвалення Верховним судом 01 грудня 2021 року постанови, якою судові рішення попередніх судових інстанцій залишені без змін.

У зв`язку з цим учасники справи викликані на судове засідання.

Ухвалою суду, що занесено до протоколу судового засідання від 11 лютого 2022 року задоволено клопотання третьої особи та поновлено провадження у справі.

Учасники справи на судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, про що свідчить звіт про надсилання судової повістки електронною поштою.

До суду 11 лютого 2022 року від третьої особи надійшло клопотання про долучення до справи акту державного виконавця від 01.02.2022 року, про те, що вимоги виконавчого документа боржником не виконано.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 11 лютого 2022 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, матеріали виконавчого провадження, суд встановив таке.

На підставі заяви ОСОБА_2 14 липня 2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Куліковим І.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62552234 з примусового виконання виконавчого листа № 522/10258/18 від 07.07.2020 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про зобов`язання ОСОБА_1 привести загальні приміщення квартири АДРЕСА_3 в попередній стан, відповідно до Технічного паспорту, виданого 25 березня 2010 року, а саме: демонтувати дверний блок та відремонтувати підлогу в загальному коридорі (відображеному в технічному паспорті КП «ОМБТІ та РОН» від 25 березня 2010 року під № 21); відновити стінки між коридором та житловим приміщенням ОСОБА2 (відображеним в технічному паспорті КП «ОМБТІ та РОН» від 25 березня 2010 року під № 21 та 23 відповідно) у межах та розмірах, встановлених технічним паспортом; відкрити прохід до загальної кухні (відображеної в технічному паспорті КП «ОМБТІ та РОН» від 25 березня 2010 року під № 27) та доступ до аварійного виходу, розташованого в ній; встановити висоту стелі в коридорі загального користування (відображеному в технічному паспорті КП «ОМБТІ та РОН» від 25 березня 2010 року під № 21) шляхом демонтування другого поверху.

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження встановлено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Ця постанова направлена боржником поштою та отримана нею 17.07.2020 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с. 65).

З матеріалів виконавчого провадження суд встановив, що 27.08.2020 року державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду шляхом здійснення виходу за адресою: АДРЕСА_4 , в результаті чого складено акт від 27.08.2020 року про те, що на момент виходу за адресою вказаною у виконавчому документі перевіркою встановлено, що вимоги виконавчого документу не виконано (а.с. 68-69).

У зв`язку з цим відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу в сумі 1700 грн. за не виконання рішення суду.

Суд встановив, що вказана постанова була надіслана позивачу та нею отримана 04.09.2020 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення.

У позовній заяві позивач зазначив, що постанова про накладення штрафу від 27.08.2020 року була оскаржена до суду та за позовом ОСОБА_1 відкрито провадження у справі № 420/9546/20.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/9546/20 ОСОБА_1 відмовлено у задоволені позову. Згідно з даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/9546/20 від 29.10.20202 року набрало законної сили 06.01.2021 року.

Також суд встановив, що 25.09.2020 року державним виконавцем у зв`язку з тим, що боржником не надано підтвердження щодо виконання рішення суду, здійснено повторний вихід за адресою вчинення дій та в результаті чого складено повторно акт від 25.09.2020 року, в якому зафіксовано, що стягувачем надано доступ до квартири для перевірки та перевіркою встановлено, що вимоги виконавчого документа не виконано. Демонтаж та приведення загальних приміщень квартири не здійснено, що підтверджується фотофіксацією (а.с. 90, 96-99). Цей акт підписано ОСОБА_2 .

Суд встановив, що на підставі вказаного акту державним виконавцем прийнято постанову від 25.09.2020 року про накладення повторного штрафу в сумі 3400 грн. (а.с. 92-93), яка отримана позивачем 02.10.2020 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с. 95).

28.09.2020 року державним виконавцем складено повідомлення про чинення боржником кримінального правопорушення та надіслано до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (а.с.100).

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з таких підстав.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п.1 ч.1, ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі заяви ОСОБА_2 14 липня 2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Куліковим І.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62552234 з примусового виконання виконавчого листа № 522/10258/18 від 07.07.2020 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про зобов`язання ОСОБА_1 привести загальні приміщення квартири АДРЕСА_3 в попередній стан, відповідно до Технічного паспорту, виданого 25 березня 2010 року, у п. 2 якої зазначено про необхідність виконання рішення боржником протягом 10 робочих днів.

Суд встановив, що постанова про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем 17.07.2020 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с. 65).

Відповідно до ч. 4, 8 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 16 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вищевикладених приписів Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення стягнення у вигляді штрафу, проте постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте, не зробив цього.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова про накладення штрафу прийнята на підставі акту державного виконавця від 25.09.2020 року, який не відповідає п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

У свою чергу відповідач зазначив, що акт від 25.09.2020 року складений відповідно до вимог п. 8 зазначеної Інструкції.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін, суд виходить із застосування таких норм права.

Так, відповідно до п. 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (надалі Інструкція № 512/5), під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 8 розділу І Інструкції № 512/5, акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Суд встановив, що 25.09.2020 року державним виконавцем здійснено повторний вихід за адресою вчинення дій та в результаті чого складено повторно акт від 25.09.2020 року, в якому зафіксовано, що стягувачем надано доступ до квартири для перевірки та перевіркою встановлено, що вимоги виконавчого документа не виконано. Демонтаж та приведення загальних приміщень квартири не здійснено, що підтверджується фотофіксацією (а.с. 90, 96-99). Цей акт підписано ОСОБА_2 .

Дослідивши зазначений акт, суд доходить висновку, що він містить всі необхідні реквізити, із зазначенням суті проведених дій, назву акта, дату і місце його складання, посаду, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстави для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, її статус.

Посилання позивача на те, що акт підписаний третьою особою ОСОБА_2 , яка є заінтересованою особою не доводить невідповідність акту вимогам встановленим п. 8 Інструкції та його змісту дійсним обставинам у справі, оскільки відповідно до п. 8 Інструкції, акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. Якщо ОСОБА_2 була присутня при здійсненні перевірки, то мала право на його підписання.

Посилання позивача на відсутність фотофіксації про проведенні перевірки спростовуються матеріалами виконавчого провадження № 62552234, в якому наявна фотофіксація.

Також є безпідставні доводи позивача, що через оскарження позивачем постанови про накладення штрафу в розмірі 1700 грн., державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу в розмірі 3400 грн. передчасно, оскільки відповідно ч. 4 ст. 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Також позивач посилається на те, що ним частково виконано вимоги виконавчого документу, проте суд зазначає, що ані державному виконавцю, ані суду докази на підтвердження часткового виконання виконавчого документу, не надано, а також не надано докази на підтвердження з поважних причин неможливості виконання вимог виконавчого документу у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

За таких підстав, суд дійшов висновку, що державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Куліков І.О. приймаючи постанову від 25.09.2020 року ВП № 62552234 про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн., діяв на підставі Закону України Про виконавче провадження та у межах своїх повноважень, а доводи позивача щодо відсутності підстав для накладення штрафу є необґрунтованими та спростовуються зібраними по справі доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає. Також не належить відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись положенням Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 6, 14, 77, 90, 139, 161, 255, 271, 269, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Пастера, 58), за участю третьої особи ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та скасування постанови від 25.09.2020 року про накладення штрафу у розмірі 3400 грн. ВП №62552234,- відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя: Л.Р. Юхтенко

.