Справа № 420/2852/22
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2852/22
УХВАЛА

10 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суду у складі судді Глуханчука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до відділу культури, туризму, молоді та спорту Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2022 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу культури, туризму, молоді та спорту Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ № 01-КД від 13.01.2022 року Про оголошення конкурсу на посаду директорів комунальних закладів Публічна бібліотека Ренійської міської ради та Історико-краєзнавчий музей Ренійської міської ради;

визнати протиправною бездіяльність відділу культури, туризму, молоді та спорту Ренійської міської ради щодо незатвердження Положення про формування складу та організацію роботи конкурсної комісії з проведення конкурсного добору на посаду керівників комунальних закладу культури на території Ренійської об`єднаної територіальної громади, з додержанням вимог Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної, а також ч.1, 2 ст. 21-1 Закону України Про культуру;

зобов`язати відділ культури, туризму, молоді та спорту Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області затвердити Положення про формування складу та організацію роботи конкурсної комісії з проведення конкурсного добору на посаду керівників комунальних закладу культури на території Ренійської об`єднаної територіальної громади, з додержанням вимог Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної, а також ч. 1, 2 ст. 21-1, 21-3 Закону України Про культуру;

стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1984, 80 грн.

Ухвалою суду від 10 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу відділу культури, туризму, молоді та спорту Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 01-КД від 13.01.2022 року Про оголошення конкурсу на посаду директорів комунальних закладів Публічна бібліотека Ренійської міської ради та Історико-краєзнавчий музей Ренійської міської ради на період розгляду справи по суті.

Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову щодо тимчасового зупинення дії наказу № 01-КД від 13.01.2022 року про оголошення конкурсу на посади директорів комунальних закладів «Публічна бібліотека Ренійської міської ради» та «Історико-краєзнавчий музей Ренійської міської ради» фактично унеможливить виконання рішення суду по цій справі, оскільки термін прийому документів від кандидатів щодо конкурсу на посади директорів комунальних закладів «Публічна бібліотека Ренійської міської ради» та «Історико-краєзнавчий музей Ренійської міської ради» триватиме з 17 січня по 15 лютого 2022 року.

При цьому, предметом позовної заяви є бездіяльність відділу культури туризму, молоді та спорту Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, який оголосив конкурс на заміщення посад директорів комунальних закладів «Публічна бібліотека Ренійської міської ради» та «Історико-краєзнавчий музей Ренійської міської ради», не затвердивши при цьому Положення про формування складу та організацію роботи конкурсної комісії з проведення конкурсного добору на посаду керівників комунальних закладу культури на території Ренійської об`єднаної територіальної громад, з додержанням вимог Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», а також ч. 1, 2 ст. 21-1 Закону України «Про культуру», тобто без нормативного акту, який би детально регламентував конкурс, унеможливив тим самим виконання всіх вимог ч. 1, 2 ст. 9, ч. 3. ст. 10 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», а також статей 21-21-5 Закону України «Про культуру» щодо забезпечення безстороннього та неупередженого конкурсу на посаду директора комунального закладу.

Позивач вказує, що цей позов поданий з метою усунення протиправних дії та бездіяльності відповідача та спонукання до дотримання вимог законодавства при проведенні конкурсного відбору, у якому позивач бажає брати участь.

Також позивач зазначив, що посада директора комунального закладу культури не відноситься до публічної служби, що не виключає можливість застосування заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали адміністративного позову в межах вирішення клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову, оцінивши підстави даного клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення позову може застосовуватися лише з підстав, визначених статтею 150 КАС України.

При цьому заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У відповідності з ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 4, ч. 6 ст. 154 КАС України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

У пункті 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року №2 надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Верховний Суд у постанові від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 дійшов висновку щодо застосування зазначених підстав забезпечення позову в адміністративній справі про таке:

«Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.».

Отже, суд при вирішенні питання про забезпечення позову у кожному випадку, повинен виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 826/10936/18, від 22.11.2019 у справі № 640/18007/18.

Тобто, заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Позивач, як підставу для задоволення заяви зазначає, що має місце очевидна протиправність оскаржуваного наказу, оскільки, як на переконання позивача, його видано з порушенням законодавства, а реалізація вказаного наказу може істотно ускладнити і унеможливити виконання судового рішення та ефективний захисту його прав та інтересів.

Щодо посилання позивача на очевидну протиправність оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Верховний Суд, в своїй постанові від 10.04.2019 №826/16509/18 зазначив, що вирішуючи заяву, суд повинен був проаналізувати та оцінити ці доводи заявника. Щодо "очевидності" ознак протиправності наказу та порушення прав позивача, то пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч.2 ст.2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на позивача. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Позивач обґрунтовує очевидну протиправність рішення відповідача (наказ) порушенням відповідачем вимог законодавства щодо процедури оголошення конкурсного добору на посаду керівників комунальних закладу культури на території Ренійської об`єднаної територіальної громади.

При цьому, в обґрунтування очевидної протиправності позивач посилається на власну оцінку положенням законодавства їх застосування до спірних правовідносин та доказам наданим до суду.

Крім того, доводи позивача щодо очевидної протиправності наказу відповідають обґрунтуванням позову.

Водночас, суд зазначає, що посилання позивача на наявності ознак протиправності оскаржуваного наказу та порушення вимог законодавства при оголошенні конкурсу, є передчасними, та не можуть вважатись підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вони підлягають оцінці під час судового розгляду справи по суті вимог.

В межах розгляду даної справи, задоволенням заяви про забезпечення позову судом фактично ухвалюється рішення по суті спору, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів усіх учасників спірних правовідносин та меті запровадження інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

Крім цього, частиною 6 ст. 151 КАС України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Отже, положенням КАС України заборонено вжиття заходів забезпечення позову, які полягають у відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, що проводяться від імені, зокрема територіальної громади (органу місцевого самоврядування).

Відповідно до заяви про забезпечення позову, позивач просити зупинити дію наказу відділу культури, туризму, молоді та спорту Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 01-КД від 13.01.2022 року Про оголошення конкурсу на посаду директорів комунальних закладів Публічна бібліотека Ренійської міської ради та Історико-краєзнавчий музей Ренійської міської ради.

Тобто, фактично просить зупинити проведення конкурсу, що проводиться від імені органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи те, що заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті, а також встановлену заборону зупиняти проведення конкурсних процедур, що проводяться від імені органу місцевого самоврядування, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 154 КАС України).

Керуючись ст. 150, 151, 154, 248, 256, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до відділу культури, туризму, молоді та спорту Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Глуханчук