Справа № 160/13206/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/13206/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року

у справі №160/13206/21

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

про визнання протиправною бездіяльність та скасування повідомлення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в якому просила суд:

визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо відкриття 16.07.2021 виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №160/2563/21, отриманого 15.07.2021; направлення 17.07.2021 постанови про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №160/2563/21; визнавши протиправним та скасувавши повідомлення від 21.07.2021 №02133/16644 про повернення виконавчого документу (виконавчого листа №160/2563/21 від 17.05.2021) стягувачу ( ОСОБА_1 ) без прийняття до виконання.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року провадження у справі закрито.

Суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими ст. 383 КАС України пов`язує можливість подання позивачем відповідної заяви у справі №160/2563/21, а не окремого позову.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Скаржниця вказує, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що спірні правовідносини склалися не між позивачем та відповідачем у справі №160/2563/21, а між стягувачем та суб`єктом владних повноважень, який протиправно відмовився приймати до виконання виконавчий лист №160/2563/21 від 17.05.2021, що підлягає оскарженню у відповідності до ст. 287 КАС України.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що процесуальними нормами встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частинами 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий судовий захист. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

У разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством.

Кодексом адміністративного судочинства України встановлений спеціальний порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, на яку послався суд першої інстанції, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в судовому порядку оскаржувала бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в особі Бикова Артема Вячеславовича щодо виконання виконавчого листа № 160/10651/20, отриманого 07.12.2020, а також не проведення 28.12.20 перевірки виконання рішення суду № 160/10651/20; не проведення 22.03.21 повторної перевірки виконання судового рішення № 160/10651/20 та зобов`язати провести повторну перевірку судового рішення № 160/10651/20.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 у справі № 160/2563/21 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії головного державного виконавця Бикова Артема Вячеславовича Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечена примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо порушення строків винесення та направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2020.

Визнано протиправними дії головного державного виконавця Бикова Артема Вячеславовича Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечена примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо порушення строків перевірки виконання рішення суду у справі №160/10651/20 відповідно до ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язано головного державного виконавця Бикова Артема Вячеславовича Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечена примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повторно провести перевірку виконання рішення суду у справі №160/10651/20 відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішення суду від 23.04.2021 року у справі № 160/2563/21 набрало законної сили 06.05.2021.

17.05.2021 ОСОБА_1 виданий виконавчий лист № 160/2563/21 з примусового виконання судового рішення про зобов`язання головного державного виконавця Бикова Артема Вячеславовича Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечена примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повторно провести перевірку виконання рішення суду у справі №160/10651/20 відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».

21.07.2021 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міхіною О.І. прийнято повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документу виконавчого листа № 160/2563/21, виданого 17.05.2021, без прийняття до виконання.

Вважаючи протиправною бездіяльність щодо не вчинення органом державної виконавчої служби дій з відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа №160/2563/21, позивач звернулась до суду з позовом у цій справі.

Виходячи з суті визначеного в межах справи № 160/13206/21 спору, вбачається, що в межах цієї справи оскаржується не бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечена примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) як відповідача у справі №160/2563/21 з приводу виконання такого рішення суду, а бездіяльність органу державної виконавчої служби, яка полягає у не дотриманні вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями частини першої статті 287 КАС визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, приймаючи до уваги, що у даній справі № 160/13206/21 позивач оскаржує бездіяльність органу державної виконавчої служби не як учасника адміністративної справи №160/2563/21, який мав виконувати рішення суду у справі №160/2563/21 як відповідач, а як самостійного суб`єкта владних повноважень, який, на думку позивача, мав вчинити певні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з проведення виконавчих дій за виконавчим листом №160/2563/21, суд апеляційної інстанції вважає відсутніми підстави для застосування приписів ст.383 КАС України.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі №160/13206/21 скасувати.

Справу направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко