Справа № 160/22923/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 лютого 2022 року Справа № 160/22923/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ніколайчук С.В., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 160/22923/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління ДПС в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2021 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до головного управління ДПС в Дніпропетровській області, у якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення головного управління ДПС у Дніпроптеровській області за формою ф № -0462 від 11.06.2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року позвна заява була залишена без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

На виконання умов Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк, зокрема, подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення, з якого видно, що позивачем вживались всі дії для відновлення свого порушеного права.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року позивачу поновлено строк звернення до суду з даним позовом та відкрито провадження у справі № 160/22923/21.

21.12.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позов відповідачем заявлено клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що податкове повідомлення-рішення від 11.06.2018 року № -0462 направлено листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 та повернуто до податкового органу із закінченням терміну зберігання 20.07.2018 року.

Крім того, відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 де зроблено новий правовий висновок щодо застосування пунктів 56.18, 56.19 статті 56 ПК України, а саме: «Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті».

Оскаржуване податковеповідомлення рішення направлено на адресу позивача, та вважається, на думку відповідача, отриманим, оскільки добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження.

З урахуванням вищезазначеного, представник відповідача вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Розглянувши подано відповідачем клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, судом встановлено наступне.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Отже, за загальним правилом, платник податків має право оскаржити в суді ППР або інше рішення контролюючого органу з урахуванням встановлених статтею 102 ПК України строків давності, що становлять 1095 днів.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.17 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Дослідивши обставини даної справи, суд не погоджується із твердженнями відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду із цим позовом з урахуванням посилання на постанову Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, оскільки правовий висновок суду у цій справі стосується правовідносин з приводу оскарження податкового повідомлення-рішення після застосування процедури його досудового (адміністративного) оскарження.

В даному випадку оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 11.06.2018 року № -0462 платником податків в адміністративному порядку не оскаржувалось, протилежного контролюючим органом не наведено.

Крім того, у постанові від 26.11.2020 справі № 500/2486/19 судова палата касаційного суду прийняла рішення у зв`язку з необхідністю відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, в якій до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження. Судова палата відзначила, що наявні підстави для відступу від правової позиції Верховного Суду, викладеної в згаданій постанові в зазначеній частині.

Таким чином, у справі № 500/2486/19, на яку посилається відповідач відсутній висновок про відступлення від правової позиції, згідно із якою загальний строк оскарження податкового-повідомлення рішення за відсутності ініційованої процедури адміністративного оскарження складає 1095 днів.

Суд звертає увагу, що з наданого до суду відповідачем копії конверта про направлення позивачу податкового повідомлення рішення від 11.06.2018 року № -0462, та його повернення з відміткою відділення Укрпошти «за закінченням терміну зберігання», не можливо встановити коли саме податкове повідомлення рішення було направлено на адресу позивача, через відсутність чіткої дати на конверті.

До того ж, суд звертає увагу, що питання доступу особи до правосудця неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Зазначене визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив та пояснення, де останньою зазначено, що про існування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення дізналась лише після звернення представника з адвокатським запитом до головного управління ДПС у Дніпропетровській області у вересня 2021 року, оскільки з 2018 року більшу частину свого часу перебувала за кордоном, частково в м. Києві, де знаходилась на лікуванні тривалого захворювання, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, копією закордонного паспорту, довідка з міста лікування.

У постанові Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 160/11673/20 зазначено, що «задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

За встановлених у справі обставин та із застосуванням нової судової практики через пропуск строку звернення до суду з позовом є проявом надмірного формалізму, що є неприпустимим, оскільки сталою була судова практика щодо тривалості строку звернення до суду з позовом про скасування рішень про визначення грошових зобов`язань у 1095 днів, на врахування якої небезпідставно сподівався позивач.

Усталеною є практика Верховного Суду про те, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.»

З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову у справі № 160/22923/21.

Керуючись статтями 240, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання головного управління ДПС у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 160/22923/21 - відмовити.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суддя С.В. Ніколайчук