Справа № 420/777/22
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/777/22
УХВАЛА

04 лютого 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову за вхід. № 67778/22 від 02.02.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЖК Радужний" до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, Конкурсної комісії з призначення управителя багатоквартирних будинків, розташованих в населених пунктах Таїровської територіальної громади, за участі третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю "КК"ОПОРА" ПІВДЕННА" про визнання протиправним та скасування рішення.

02.02.2022 року за вхід. № 6778/22 надійшла заява про забезпечення позову в якій заявник просить: забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення конкурсної комісії, оформленого протоколом № 7 засідання конкурсної комісії з призначення управителя багатоквартирних будинків, розташованих в населених пунктах Таїровської територіальної громади від 28.12.2021 року.

Подана заява обґрунтована наступним:

Зважаючи на наявність чинних договорів про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, укладених між ТОВ «ЖК Радужний» та співвласниками квартир в наведених вище багатоквартирних будинках, а також договорів між позивачем та постачальниками відповідних житлово-комунальних послуг, виконання оскаржуваного рішення призведе до суттєвого порушення прав та інтересів позивача та значно ускладнить виконання рішення адміністративного суду та поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення позову ТОВ «ЖК Радужний» і визнання протиправним та скасування рішення відповідача.

Зауважуємо, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову, діючі договори позивача припинять свою дію, буде укладено договори з новим управителем багатоквартирних будинків, що зробить неефективним захист прав позивача та ускладнить поновлення порушених прав та інтересів ТОВ «ЖК Радужний», за захистом яких він звернувся, оскільки в такому випадку необхідно буде вжити додаткових заходів судового захисту з метою припинення дії укладених на виконання визнаного протиправним рішення від 28.12.2021 року.

Більш того, призначення, за оскаржуваним рішенням, управителя без досвіду управління багатоквартирними будинками завдасть шкоди не тільки правам та інтересам ТОВ «ЖК Радужний», а й мешканцям будинків №№ 12,13,14,16/1, 16/2, 16/3, 16/4, 17, 18, 19/1, 19/2, Т9/3, 19/4, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Ульянівка», масив «Радужний», оскільки наразі мешканці будинків систематично та безперебійно отримують всі необхідні житлово-комунальні послуги на підставі укладених з позивачем договорів, в той час як переукладення договорів з новим управителем та в подальшому (в разі задоволення позову) знову-таки укладення договорів з позивачем - призведуть до коливань та несистематичності у наданні послуг та невизначеності під час здійсненні оплати за надані послуги.

Очевидними ознаками протиправності зазначеного рішення є грубе порушення Порядку, а саме:

1. Відсутність технічної характеристики кожного об`єкта конкурсу у конкурсній документації;

2. Відсутність методики оцінювання конкурсних пропозицій.

3. Відсутність проекту договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Так, пп. 3 п. 3 розділу II Порядку вказує на те, що перелік складових робіт (послуг) з управління багатоквартирним будинком, що входить до складу конкурсної документації, повинен бути складений згідно з обов`язковим переліком робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території (наказ Мінрегіону №190 27.07.2018). Перелік складових робіт (послуг) з управління багатоквартирним будинком, наданий організатором конкурсу значно відрізнявся від обов`язкового переліку.

Окрім того, відповідно до пп. 4 п. 3 розділу II Порядку, організатор конкурсу повинен надати конкурсантам вимоги щодо якості надання послуги (перелік робіт та періодичність їх надання) з посиланням на стандарти, нормативи, норми та правила.

Перелік робіт та періодичність їх надання не були вказані у складі конкурсної документації, організатор конкурсу послався на два нормативні документи та запропонував користатися також іншими нормативними документами. Таким чином, залишається невідомим який перелік робіт та періодичність їх надання були включені конкурсантами до складу конкурсних пропозицій, чи були вони однакові у всіх конкурсантів.

Основним документом при визначенні переліку робіт та періодичністю їх надання є Норми часу та матеріально-технічних ресурсів, норми обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій (Наказ Мінрегіону №603 25.12.2013), який вказує на те, що перелік і періодичність надання послуг з утримання прибудинкових територій та з прибирання у житлових будинках, періодичність надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання, водовідведення, централізованого опалення є рекомендованими, та можуть бути змінені залежно від місцевих природно-кліматичних умов органами місцевого самоврядування.

Таким чином, організатор конкурсу повинен був представити вичерпний перелік робіт та періодичність їх надання однаковий для всіх конкурсантів, на підставі якого конкурсанти повинні були скласти кошториси та конкурсні пропозиції на підставі цих кошторисів.

Невиконання зазначених вимог, а також обрання новоствореної юридичної особи без досвіду управління багатоквартирними будинками ставить під сумнів об`єктивність оцінювання конкурсних пропозицій під час прийняття оскаржуваного рішення .

Звертаємо увагу на те, що захід забезпечення позову, про який просить позивач, є цілком співмірним із заявленими позивачем вимогами та адекватним, не порушує балансу у співвідношенні права, про захист якого просить заявник, із наслідками вжиття заходу забезпечення позову для заінтересованих осіб, не призводять до будь-яких збитків для інших осіб, а також не призводить до вирішення спору по суті.

Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 2 ст.151 КАС України).

Разом з тим, у відповідності до ч. 6 ст. 151 КАС України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

За своєю правовою природою інститут забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися в суд, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом (правовий висновок викладено у п. 30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 в справі №826/14951/18).

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення конкурсної комісії, оформленого протоколом № 7 засідання конкурсної комісії з призначення управителя багатоквартирних будинків, розташованих в населених пунктах Таїровської територіальної громади від 28.12.2021 року, що суперечить вимогам ч. 6 ст. 151 КАС України.

Окрім того, суддя враховує, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі.

Аналогічна правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 28 березня 2020 року у справі №800/521/17 (провадження 11-114заі18), а саме: «позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин».

Отже, з урахуванням наведених обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.7, 150, 151, 154, 167, 168, 242, 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову за вхід. № 67778/22 від 02.02.2022 року відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.293, 295 КАС України.

Суддя Л.М. Токмілова