Справа № 420/25740/21
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» (вул. Академіка Вільямса, 93, с/рада Таїровська, Овідіопольський район, Одеська область, 65496) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 11.10.2021 №313168 про застосування адміністративно-господарського штрафу;

визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 11.10.2021 №313169 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.09.2021 р. об 13 год. 43 хв. працівниками Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на 512 км + 840 м автомобільної дороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля позивача FORD 4142D DC реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перевозив щебінь, за результатами якого виявлено порушення перевищення транспортним засобом габаритно-вагових норм на 20% без відповідного дозволу та складено наступні документи: талон №1 від 08.09.2021 р. з результатами зважування; довідку №046903 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 08.09.2021 р.; акт №295906 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.09.2021 р.

На підставі вищезазначених документів Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, прийняло оскаржувані постанови від 11.10.2021 року № 313168 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 34000,00 грн та № 313169 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Представник позивача вказує, що щотижневий графік проведення перевірок Південним міжрегіональним управлінням Укртрасбезпеки у період з 25.08.2021 р. по 29.08.2021 р., не затверджено ні керівником Укртрансбезпеки, ні керівником її територіального органу.

Також у направленні на перевірку вказано, що перевірка буде проводитись «а/д Н-24 Благовіщенське-Миколаїв, 210 км + 840 м», однак відповідно до акту №295906 від 08.09.2021 перевірка фактично здійснювалася в іншому місці на 512 км + 820 м автомобільної дороги Н-24.

Представник позивача вказує на відсутність Методики зважування, яка б надавала можливість достовірно встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням та непідписаний талон зважувального засобу, на основі якого складено похідні документи: акт, довідка.

Також, представник позивача зазначає, що Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів в матеріалах справи на момент ознайомлення з ними представника позивача відсутній і його копію відповідачем не надано.

При цьому у довідці наявні відомості лише щодо кожної осі окремо, відсутні відомості щодо здвоєних осей транспортного засобу позивача та відстань між осями автомобіля позивача не досліджувалась. Перевищення вагових параметрів по загальній масі встановлено не було, оскільки при нормативно допустимій масі 40 т. відповідач визначив, що автомобіль позивача мав масу 35,18 т.

Крім того, про неправильність результатів зважування як по загальній масі, так і навантажень на окремі осі, свідчить те, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивача маса автомобіля без навантаження складає 15,6 т, а згідно з накладною №26/2 від 08.09.2021 р. цей автомобіль з перевозив щебінь масою 23,08 т. Таким чином, загальна маса навантаженого транспортного засобу складала 38,68 т., в той час як відповідачем внаслідок неправильного зважування визначено меншу загальну масу автомобіля 35,18 т.

Також представник позивача зазначає, що не відповідає законності зазначення в оскаржуваних постановах такої підстави як Акт №295906 від 08.09.2021.

Крім того позивач зазначає, що отримання дозволу відповідно до чинного законодавства при перевезенні сипучих вантажів неможливе.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представнику відповідача ухвала суду доставлена до електронного кабінету через підсистему «Електронний суд» 21.12.2021 (а.с.45). Однак станом на 14.02.2022 року до суду відзив на позов не надійшов.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Спірні правовідносини щодо здійснення державного контролю на автомобільному транспорті виникли між позивачем, який є суб`єктом господарювання ТОВ «Фортуна» та суб`єктом владних повноважень Південним міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п. 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі Порядок №1567), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. Згідно з п.16 під час рейдової перевірки може проводитись габаритно-ваговий контроль.

Судом встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Фортуна» здійснює вид діяльності: 42.11 Будівництво доріг і автострад (основний) (а.с. 37).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, спеціалізований вантажний-спеціалізований самоскид марки FORD, модель 4142D DC, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві власності ТОВ «Фортуна» (а.с.30).

08.09.2021 року посадовими особами Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на автодорозі Н-24 (Благовіщенське-Миколаїв) 512 км + 820 м було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки FORD 4142D DC, номерний знак НОМЕР_1 , що перевозив щебінь.

За результатами здійснення 08.09.2021 о 13:43 вагового контролю транспортного засобу НОМЕР_1 в динамічному режимі, за швидкості 3 км/год, складено талон від №2055, відповідно до якого вісь 1 6250 кг, вісь 2 5430 кг, вісь 3 11560 кг, вісь 4 11940 кг (а.с.16).

Також 08.09.2021 року представником відповідача складено довідку №046903 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, відповідно до якої вказані навантаження на кожну вісь (6,25, 5,43, 11,56, 11,94) при цьому повна маса транспортного засобу склала 35,18 т. (а.с.17).

Посадовими особами Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки складений акт №295906 від 08.09.2021 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому встановлено порушення, відповідальність за які передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону «Про автомобільний транспорт» перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу та абз. 3 ч. 1 перевезення вантажу без оформлення товарно-транспортної накладної (а.с.18).

11.10.2021 Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, посилаючись на Акт №295906 від 08.09.2021 року винесено постанови №313168 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн (а.с.28) та №313169 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 1 700,00 грн (а.с.29).

Частина 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», яка зазначена у постанові №313168, встановлює відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно - господарських штрафів, зокрема, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз.16 ч.1 ст.60).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», яка зазначена у постанові №313169, встановлює відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно - господарських штрафів, зокрема, перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідивши надані докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року, визначені повноваження Укртрансбезпеки, яка відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (пп.15.п.5 Положення).

Згідно з п.1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений Постановою КМУ від 27 червня 2007 р. № 879 (далі Порядок №879) цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Підпунктом 4 п.2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 зазначеного Порядку, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року).

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (п. 18 Порядку №879).

Суд встановив, що позивачем не було перевищено вагових параметрів по загальній масі в 40 т., встановлений пункту 22.5 ПДР, адже відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №046903 від 08.09.2021 року повна маса транспортного засобу склала 35,18 т. При цьому, визначені наступні осьові навантаження: 6,25 т., 5,43 т., 11,56 т., 11,94 т. Таким чином зважування відбувалося окремо по осям і в подальшому сумувалося (а.с.17).

Актом №295906 від 08.09.2021 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за які передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону «Про автомобільний транспорт» перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу та абз. 3 ч. 1 перевезення вантажу без оформлення товарно-транспортної накладної. При цьому які саме порушення в розділі «під час перевірки виявлено порушення» не зазначено (а.с.18).

Відповідно до пп. 5 п. 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.10.2013 року №1007/1207, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, зокрема, складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів суду не наданий. Жодних інших доказів на підтвердження порушення позивачем габаритно-вагових норм понад 20% не подано.

Також, відповідно до п.23 Порядку №879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь який інший спосіб.

Згідно з п.24 Порядку №879, після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритного контролю фактів перевищення габаритно- вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Матеріали справи не містять жодних доказів з приводу того, що встановивши перевищення нормативно допустимих вагових параметрів, було тимчасово затримано транспортний засіб або пропонувалось привести габаритно-вагові параметри у відповідність з установленими нормативами.

Таким чином, на думку суду, за наявності вказаних обставин у відповідача були відсутні підстави для прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11.10.2021 року №313168 про стягнення штрафу у розмірі 34000,00 грн та підлягає скасуванню.

Висновок суду про визнання протиправною та скасування постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №313168 від 11.10.2021 року ґрунтується також на тому, що вказане рішення суб`єкта владних повноважень не відображає складу правопорушення та посилання на нормативний акт, який порушив позивач.

Суд також бере до уваги доводи представника позивача, що отримання дозволу відповідно до чинного законодавства при перевезенні сипучих вантажів неможливе.

Судом встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачем здійснювалось перевезення щебеню, що є подільним вантажем.

Частиною 3 статті 48 Закону «Про автомобільний транспорт» встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше 5%.

Таким чином, за змістом наведених норм, правила перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень до 5% передбачає обов`язок отримання дозволу перевізником.

Водночас з аналізу пункту 22.5 ПДР вбачається, що чинним законодавством взагалі забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами, тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, а може лише бути застосована відповідальність у формі плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

Суд дійшов висновку, що у випадку перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами до перевізників лише може бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

Водночас, суд не бере до уваги доводи представника позивача щодо неналежного оформлення талону №2055 від 08.09.2021, адже в чинному законодавстві не встановлені вимоги до оформлення талону (чеку) зважування.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку №879).

Тобто, із положень Порядку №879 можливо зробити висновок, що саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є підтверджуючим документом щодо здійснення габаритно-вагового контролю.

Суд також не бере до уваги твердження позивача про те, що законодавством не встановлена Методика зважування, яка б надавала можливість достовірно встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням, оскільки пункт 19 Порядку №879, яким було передбачено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, було виключено згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671.

При цьому, посилання позивача на застосування методики через визначення поняття «вимірювання (зважування)» у приписі підпункту 2 пункту 2 Порядку №896 не породжує жодного обов`язку, оскільки використання методики скасовано іншим нормативно-правовим актом, який прийнятий у часі пізніше.

Також суд зауважує, що відсутність такої методики не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, та обов`язку по внесенню плати за це.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 11.10.2021 року №313168 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн.

У той же час суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 11.10.2021 року про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутності, або не оформлення товарно-транспортної накладної.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», яка зазначена у постанові, встановлює відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно - господарських штрафів, зокрема, перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 48 документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

В матеріалах справи наявна накладна на вантаж №26/2 від 08.09.2021 року (щебінь 5/20 у кількості 23080) (а.с.31).

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказ Міністерства транспорту України 14.10.97 №363 (далі Правила №363), товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до п.п. 11.1. Глави 11 Правил №363 (Правила оформлення документів на перевезення) основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Судом встановлено, що накладна №26/2 від 08.09.2021 року, яку позивач вважає такою, що підтверджує перевезення вантажу, не містить необхідної інформації, визначеної п.п. 11.1. Глави 11 Правил №363, зокрема, місце її складання, відомості щодо перевізника, автомобіль (марка, модель, тип), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача. Таким чином, за аналогією закону не є документом на перевезення вантажу.

Відповідальність на підставі ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутність документів при перевезенні вантажу покладається на перевізника.

Автомобільний перевізник, відповідно до визначень наведених у ст. 1 цього ж Закону, фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких власником транспортного засобу є ТОВ «Фортуна», який здійснював перевезення вантажу, то очевидним є висновок про те, що саме він і є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні вищенаведених вимог Закону.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що постанова № 313169 від 11.10.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, обґрунтовано та своєчасно.

Відповідач відзив на позов не надав, не надав також будь яких документів в спростування доводів позивача, не спростував доводів позивача про неналежне складення довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, в яких не зазначені характеристики зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг.

Суд вважає, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень та на якого відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду доказів про правомірність прийнятих постанов про застосування адміністративно-господарського штрафів до позивача.

Частиною 4 ст.159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З урахуванням доводів позову, тієї обставини, що наданий строк для відзиву сплинув, та станом на 14.02.2022 року відзив на позов до суду не надійшов, згідно автоматизованої системи діловодства суду по справі не зареєстровано будь-яких клопотань, заяв відповідача, суд кваліфікує неподання відповідачем суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання позову щодо визнання протиправною та скасування постанови №313168 від 11.10.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000,00 грн.

З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №313168 від 11.10.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000,00 грн, яка є рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн (а.с.13). Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача витрат зі сплати судового збору в розмірі 2000,00 грн.

Також представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фортуна» витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу подані ордер №690811 від 15.12.2021 (а.с.32), договір про надання правової допомоги №04/10/20 від 09.10.2020 (а.с.33), додаткову угоду №7 від 10.12.2021 до договору про надання правової допомоги №04/10/20 від 09.10.2020 (а.с.34), рахунок №07/12/21 від 10.12.2021 (а.с.35) та платіжне доручення на сплату 3000,00 грн (а.с.36).

Таким чином станом на час розгляду справи по суті позивачем не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що перешкоджає визначенню розміру витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 2,3,6,7,8,9,12,139,241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» (вул. Академіка Вільямса, 93, с/рада Таїровська, Овідіопольський район, Одеська область, 65496, ) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014, ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №313168 від 11.10.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34 000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» судовий збір у розмірі 2000,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса