Справа № 640/21988/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року м. Київ № 640/21988/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Представництва «Інсталасіонес Інабенса С.А.» (03150, м. Київ, вул. Велика

Васильківська, 72, 7 поверх, офіс 5)

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління

ДФС у місті Києві (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 23),

Офісу великих платників податків ДФС (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 23)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Представництво «Інсталасіонес Інабенса С.А.» (надалі по тексту також - позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (надалі по тексту також - відповідач-1), Офісу великих платників податків ДФС (надалі по тексту також - відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві № від 26 грудня 2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 20 593,73 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Офісом великих платників податків ДФС № від 23 січня 2018 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 727,60 грн.

Мотивуючи заявлені позовні вимоги представник позивача вказав, що Представництво здійснило оплату авансового внеску з податку на прибуток за листопад 2015 року 30 листопада 2015 року за місцем попередньої реєстрації, що узгоджується з вимогами пункту 8 статті 45 Бюджетного кодексу України та пункту 10.13 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588 в частині порядку сплати авансового внеску та з положеннями пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України в частині терміну сплати авансового внеску.

Додатково представник позивача зазначив, що податкове повідомлення-рішення № від 26 грудня 2016 року Представництво не отримувало, відтак сума визначена ним не набула статусу узгодженого зобов`язання, що свідчить, на думку представника позивача, про протиправність податкового повідомлення-рішення № від 23 січня 2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на адміністративний позов представник Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві вказав, що авансовий внесок з податку на прибуток сплачено Представництвом 18 грудня 2015 року, а не 30 листопада 2015 року, тобто з порушенням вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України. Відтак, у податкового органу були наявні підстави для застосування штрафу на підставі спірного податкового повідомлення-рішення.

Представник Офісу великих платників податків ДФС у відзиві на адміністративний позов зазначив, що податкове повідомлення-рішення № від 26 грудня 2016 року на дату проведення камеральної перевірки та прийняття Офісом податкового повідомлення-рішення від 23 січня 2018 року №, не визнано у встановленому законом порядку протиправним та не скасовано. Згідно позиції контролюючого органу, сума грошового зобов`язання, визначена податковим повідомленням-рішенням № від 26 грудня 2016 року, є узгодженою 29 січня 2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

03 листопада 2016 року Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України проведена камеральна перевірка з питань своєчасності сплати авансових внесків з податку на прибуток за 2015 рік Представництвом «Інсталасіонес Інабенса, С.А.» (), за результатами якої складено відповідний акт перевірки №2463/26-50-12-04-23 від 03 листопада 2016 року.

Перевіркою встановлено, що платник податку порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України відповідно до додатку «А» акта перевірки, а саме авансовий внесок за листопад 2015 року в розмірі 205 937,30 грн. сплачено 18 грудня 2015 року, тобто із затримкою 18 днів.

Як стверджує представник позивача та не заперечувалось представниками відповідачів, 26 грудня 2016 року на підставі зазначених висновків акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким визначено суму штрафу в розмірі 20 593,73 грн.

В подальшому, 29 листопада 2017 року Офісом великих платників податків ДФС на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 40.1 статті 40, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, керуючись пунктом 76.1 статті 76 та пунктом 76.3 статті 76 Податкового кодексу України проведена камеральна перевірка своєчасності перерахування до бюджету узгодженого податкового зобов`язання Представництвом «Інсталасіонес Інабеса, С.А.» з податку на прибуток підприємств по податковому повідомленню-рішенню від 26 грудня 2016 року №, за результатами якої складено акт перевірки №4534/28-10-42-06/26579397.

Камеральною перевіркою встановлені порушення Представництвом «Інсталасіонес Інабеса, С.А.» пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України несвоєчасно сплачено до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств по податковому повідомленню-рішенню від 26 грудня 2016 року №.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем-2 прийнято 23 січня 2018 року податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача за затримку на 21 календарний день сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 17 285,99 грн. застосовано штраф у розмірі 10 % в сумі 1 728,60 грн.

Незгода позивача із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Стосовно вимог щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 26 грудня 2016 року №, суд виходить з наступного.

Вимогами підпунктів 16.1.4, 16.1.11 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця.

Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку (пункт 37.2 статті 37 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

При цьому, у відповідності до пункту 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строки сплати податкового зобов`язання визначені статтею 57 Податкового кодексу України.

Так, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій), у тому числі визначених пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов`язання з цього податку, без подання податкової декларації.

З наявних матеріалів справи вбачається, що підставою для застосування до позивача штрафу згідно спірного податкового повідомлення-рішення від 26 грудня 2016 року № є факт затримки сплати авансового внеску за листопад 2015 року.

Як повідомив представник позивача та не спростовано відповідачами, у вересні 2015 року Представництво «Інсталасіонес Інабенса, С.А.» змінило місцезнаходження з адреси: Львівська область, місто Львів, вул. Польова, буд. 46 на місто Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72, поверх 7, офіс 5, про що Державною податковою інспекцією у Личаківському районі міста Львова Головного управління ДФС у Львівській області видано довідку форми 4-ОПП.

Відповідно до вимог статті 63 Податкового кодексу України у разі проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків (далі - адміністративний район), а також у разі зміни податкової адреси платника податків, контролюючими органами за попереднім та новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків проводяться процедури відповідно зняття з обліку/взяття на облік такого платника податків.

Підставою для зняття з обліку платника податків в одному контролюючому органі і взяття на облік в іншому є надходження хоча б до одного з цих органів даних, що свідчать про належну державну реєстрацію таких змін органами державної реєстрації.

Відповідно до частини 8 статті 45 Бюджетного кодексу України, у разі зміни місцезнаходження суб`єктів господарювання - платників податків сплата визначених законодавством податків і зборів після реєстрації здійснюється за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду.

Наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588 затверджено Порядок обліку платників податків і зборів, відповідно до п. 10.13 розд. X якого, у разі зміни місцезнаходження суб`єкта господарювання - платника податків сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється таким платником податків за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду.

До закінчення року платник податків обліковується в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що він є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що він є платником податків з наступного року.

З огляду на те, що зміна місцезнаходження позивача відбулась у вересні 2015 року, у Представництва були законодавчо передбачені підстави для сплати існуючих податкових зобов`язань з податку, платником якого він є, за попереднім (неосновним місцем обліку) до закінчення поточного бюджетного періоду, тобто до 31 грудня 2015 року.

Так, сплата авансового внеску у розмірі 209 245,00 грн. за листопад 2015 року здійснена позивачем 30 листопада 2015 року відповідно до платіжного доручення №1094 від 30 листопада 2015 року (тобто в межах строку, визначеного пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України), та на платіжні реквізити Головного управління ДКСУ у місті Львові, що узгоджується з положеннями частини 8 статті 45 Бюджетного кодексу України та пункту 10.13 Порядку №1588.

Суд зазначає, що облік позивача уже у Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві за основним місцем обліку до закінчення поточного бюджетного періоду не може нести негативні наслідки для платника податку у вигляді застосування штрафу за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання за умови своєчасного виконання податкового обов`язку за неосновним місцем обліку.

Додатково суд враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року в справі №816/591/16, від 21 лютого 2018 року №813/1008/16, від 14 лютого 2018 року в справі №816/1254/17, згідно якої штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) сум податку, а не у випадку помилково сплачених сум на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку про протиправність застосування до позивача штрафу на підставі спірного податкового повідомлення-рішення від 26 грудня 2016 року № та, як наслідок, наявність підстав для його скасування в судовому порядку.

Щодо позовних вимог в частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 23 січня 2018 року №, суд зазначає, що дане рішення прийняте у зв`язку з несплатою позивачем узгодженої суми зобов`язання, визначеної податковим повідомленням-рішенням від 26 грудня 2016 року №.

Відтак, на думку суду, в межах спірних правовідносин необхідним є з`ясування факту узгодженості грошового зобов`язання у розмірі 20 593,73 грн.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Вимогами підпункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Положеннями пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Аналіз наведеної норми свідчить, що обов`язок сплати суми грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів виникає за днем отримання податкового повідомлення-рішення. Доказів початку процедури оскарження рішення контролюючого органу від 26 грудня 2016 року № матеріали справи не містять та відповідачами не підтверджено, відтак належним підтвердженням узгодженості суми грошового зобов`язання, визначеної таким податковим повідомленням-рішенням є докази отримання його платником податку.

Однак, представник позивача стверджує, що таке податкове повідомлення-рішення не отримував. При цьому, відповідачами не надано до суду жодних доказів отримання або ж надіслання податкового повідомлення-рішення на податкову адресу Представництва.

Тобто, матеріали справи не містять доказів отримання податкового повідомлення-рішення та, як наслідок, узгодження суми грошового зобов`язання, визначеного таких податковим повідомленням-рішенням.

В акті перевірки датою узгодження суми зобов`язання вказано 29 січня 2017 року, однак не деталізовано дату надіслання та/або отримання спірного податкового повідомлення рішення від 26 грудня 2016 року.

Ймовірно, датою узгодження зазначено 29 січня 2017 року у зв`язку з надходженням чергового платежу від позивача, який зарахований був контролюючим органом в рахунок погашення боргу в порядку, передбаченому пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України. Однак, надходження коштів на сплату податкових зобов`язань не є законодавчо визначеною підставою для узгодженості суми, визначеної на підставі податкового повідомлення-рішення.

В частині посилання представника відповідача-2, що станом на дату проведення камеральної перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення від 23 січня 2018 року № діючим було податкове повідомлення-рішення від 26 грудня 2016 року, суд зазначає, що факт невизнання протиправним та не скасування податкового повідомлення-рішення в установленому законодавством порядку не свідчить про узгодженість суми грошового зобов`язання, визначеного таким повідомленням-рішенням за умови відсутності доказів його надіслання та отримання платником податку.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З урахуванням того, що штраф застосовується не несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання, а матеріали справи не містять доказів узгодженості такої суми, суд приходить до висновку про протиправність прийняття податкового повідомлення-рішення від 23 січня 2018 року № та наявність підстав для його скасування в судовому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами як суб`єктами владних повноважень не виконано покладений на них обов`язок доказування правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, виходячи з критеріїв, визначених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та частиною 2 статті 19 Конституції України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність законодавчо передбачених та документально підтверджених підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Представництва «Інсталасіонес Інабенса, С.А.» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві № від 26 грудня 2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 20 593,73 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Офісом великих платників податків ДФС № від 23 січня 2018 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 727,60 грн.

Стягнути на користь Представництва «Інсталасіонес Інабенса, С.А.» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, 7 поверх, офіс 5, ) документально підтверджені понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 990 (дев`ятсот дев`яносто) гривень 50 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 23, ).

Стягнути на користь Представництва «Інсталасіонес Інабенса, С.А.» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, 7 поверх, офіс 5, ) документально підтверджені понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 990 (дев`ятсот дев`яносто) гривень 50 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук