Справа № 500/9876/21
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/9876/21

17 лютого 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 , пенсії за вислугою років з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 64% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , з 01.01.2016 року пенсії за вислугою років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 64 відсотки відповідних сум грошового забезпечення.

Позов обґрунтований тим, що оскільки згідно свідоцтва про хворобу №438 від 22.12.2008, військово-лікарською комісією його визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, то у позивача з 01.01.2016 виникає право на включення 5% до розрахунку уже призначеної пенсії за вислугу років. Позивач вважає, що визначальним у спірних правовідносинах є сам факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність до проходження служби, що було зафіксовану передбачений законодавством спосіб відповідно до діючого підзаконного нормативного акту - Порядку №85.

Ухвалою суду від 31.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 17.02.2021.

Позивач подав до суду 25.01.2021 заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій просить визнати причини пропущення строку для звернення до суду поважними та поновити строк.

Позивач подав 01.02.2022 заяву про долучення додатків до матеріалів справи.

Відповідач подав до суду 04.02.2022 відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зокрема зазначає, що Військово-лікарською комісією УМВС України в Тернопільській області, 22.12.2008 проведено медичний огляд позивача, за наслідками чого видано Свідоцтво про хворобу N 438, яким визнано його непридатним до військової служби в мирний час, та обмежено придатним у воєнний час.

Вважає, що підставою призначення пенсії у розмірі 59 процентів відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до п. а ч.1 ст.13 Закону N 2262-ХІІ, є звільнення особи згідно Положення про проходження служби в Збройних Силах України саме у відставку за віком або за станом здоров`я. При цьому, слід зазначити, що у нашому випадку позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас за п.64 Б ( через хворобу ) Положення про проходження служби в Збройних Силах України, тому вимоги його до Головного управління про збільшення відсоткового значення розміру пенсії із вказаних підстав є безпідставними та необгрунтованими.

Питання підготовки необхідних для призначення пенсії документів, в тому числі обчислення вислуги років належить до виключної компетенції уповноважених структурних підрозділів силових міністерств і відомств, та документи про призначення пенсії за вислугу років подаються через їх уповноважені структурні підрозділи.

Будь-яких порушень прав позивача на пенсійне забезпечення, зокрема щодо порядку проведення перерахунку пенсії та її виплати, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у своїх діях не вбачає.

Крім того зазначає, що позивач звернувся до суду із пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Також, представник відповідача подав до суду письмові пояснення 04.02.2022, в яких просить відмовити у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Позивач подав до суду 11.02.2022 заперечення на відповідь на відзив, в якому підтримав свою позицію викладену у позовній заяві.

В судове засідання 17.02.2022 сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань до суду не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Зокрема, як слідує з Наказу Управління МВС України в Тернопільській області від 30.12.2008 №258 о/с, позивач звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за п.64 "Б" (через хворобу) Положення.

Пенсія позивачу призначена 19.01.2009 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за вислугу років в розмірі 59% грошового забезпечення.

Позивач, 13.12.2021 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та подальшої виплати призначеної йому пенсії за вислугу років з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з отриманням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 64 % відповідних сум грошового забезпечення, у відповідності до вимог чинного законодавства України (аркуш справи 22-23).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.12.2021 №7868-80000/3-02/8-1900/21 позивача повідомлено про те, що підстави для зміни розміру пенсії відсутні. У вказаному листі зазначено, що вислуга років позивача складає 23 рік, відповідно пенсія встановлена у розмірі 59 відсотків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що у відповідності до вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до преамбули вказаного Закону, цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною четвертою статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що підставою для призначення пенсії у розмірі 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до п. "а" частини першої статті 13 Закону №2262, є звільнення особи саме у відставку або за станом здоров`я.

Водночас, Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи, зокрема, Міністерства внутрішніх справ України. Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви (встановленого зразка) про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Пунктом 7 Порядку визначено перелік документів необхідних для призначення пенсії. Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.

Відповідно до пункту 12 Постанови правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Крім цього, пунктом 7 вказаної Постанови визначено, що для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи, серед іншого, військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); довідка МСЕК про визнання особи інвалідом.

З матеріалів справи слідує, що позивач 13.12.2021 звернувся із заявою про перерахунок і подальшу щомісячну виплату пенсії з урахуванням 5 відсотків внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, тобто в розмірі 64 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Однак, в подальшому, відповідач листом від 28.12.2021 відмовив у такому перерахунку.

При цьому, суд враховує те, що вислуга років позивача складає 23 рік, відповідно пенсія встановлена у розмірі 59 відсотків.

Верховною Радою України прийнято Закон України від 02 липня 2015 року № 580 "Про Національну поліцію", який вступив в законну силу 7 листопада 2015 року (далі - Закон), норми якого передбачають створення Національної поліції України, ліквідацію органів міліції та втрату чинності Закону України "Про міліцію".

Нормами Закону не були поширені гарантії соціального захисту на колишніх працівників міліції та членів їх сімей, у тому числі членів сімей працівників міліції, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження служби в міліції, громадян України з числа колишніх працівників міліції, які були звільнені зі служби за станом здоров`я, за віком, у зв`язку із скороченням штату, та члени їхніх сімей, осіб, які звільнені зі служби в міліції і визнані інвалідами І групи внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків під час служби в міліції, або захворювання, одержаного під час проходження служби в міліції тощо.

З метою відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей 23 грудня 2015 року Верховною радою України було прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей (М900-УІІІ)(далі - Закон № N900-VIII), яким внесені зміни до Закону №2262. А саме: доповнено та змінено статтю 43, якою передбачено, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку. А статтю 63 цього ж Закону доповнено частиною третьою, в якій вказано, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Закон №900-УІІІ від 23.12.2015 набрав чинності з 29.12.2015, тобто, на думку суду з цієї дати пенсіонери МВС (міліції) набувають права на перерахунок пенсії з врахуванням грошового забезпечення у розмірах встановлених для поліцейських.

За змістом ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше: за вислугу 20 років - 50 відсотків, а звільненим за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини 1 етапі 77 Закону України Про національну поліцію - 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 відсотки відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно п. 2 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію (далі - Закон № 580-VIII) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

До набрання чинності Законом України Про Національну поліцію, діяв Закон України Про міліцію, яким були врегульовані правовідносини щодо пенсійного забезпечення працівників міліції, які за своїм змістом є аналогічними тим, що викладені в Законі України Про Національну поліцію.

Питання звільнення зі служби в органах внутрішніх справ були врегульовані також Положенням про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України (далі - Положення № 85) та Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України (далі - Порядок № 85), затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 № 85.

Підпунктом 1.63.5. пункту 1.63. Порядку № 85 встановлено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять постанови щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, зокрема, з формулюванням: Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Відповідно до підпункту 1.117. 1 пункту 1.117. Порядку № 85 свідоцтво про хворобу у мирний час складається на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров`я.

Отже, суд вважає, що юридично визначальним у даних правовідносинах є сам факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність до проходження служби, що було установлено у прямо передбачений спосіб, відповідно до діючого підзаконного нормативного акту - Порядку № 85, та зафіксовано у відповідному документі - свідоцтві про хворобу, хоча формулювання непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час і містить розбіжність із формулюванням, викладеним у пункті 2 частини першої ст. 77 Закону України Про Національну поліцію - непридатність до служби в поліції.

Однак, наявність такої розбіжності жодним чином не спростовує самого факту непридатності до подальшої служби через хворобу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Отже, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлений шестимісячний строк який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість спеціальним законом, яким врегульовані правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та строки перерахунку пенсій є Закон № 2262-ХІІ.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ (в редакції Закону України від 15.07.2015 року № 614, який набрав чинності 01.01.2016) перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб, нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права па нього без обмеження строком, а тому право позивача з урахуванням заявлених позовних вимог щодо перерахунку пенсії з 01.01.2016 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог ч. 3 ст. 51 Закону України № 2262-ХІІ.

Крім того, як випливає із матеріалів справи, питання пропуску строку, яке порушив представник відповідача судом до уваги не приймаються як безпідставні, оскільки правовідносини між сторонами, щодо даного предмету позову виникли після 28.12.2021 (дата відповіді відповідача на звернення позивача), а тому шестимісячний строк звернення до суду позивачем не пропущений.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача та наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії за вислугою років з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 64% відповідних сум грошового забезпечення.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2016 пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 64 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Осташ А.В.