Справа № 640/30019/21
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20 січня 2022 року м. Київ № 640/30019/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н. М., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.09.2020.

Ухвалою від 01.11.2021 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків, зокрема, щодо пропущеного строку звернення до суду.

На виконання згаданої ухвали позивачем надано пояснення, зміст яких зосереджений на продовженні процесуальних строків на строк дії карантину, а також очікуванні рішення Рівенського міського суду Рівенської області, на яке посилається у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Із аналізу зазначених норм убачається, що право на звернення до суду не є абсолютним, воно має обмеження, поміж інших, щодо строків звернення. Питання щодо дати початку відліку такого строку пов`язане з моментом, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись.

Мотивуючи поважність причин пропуску звернення до суду, позивач звертає увагу на п. 3 Прикінцевих положень КАС України в редакції Закону № 540-ІХ:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).».

Згадана норма передбачала безумовне продовження процесуальних строків на строк дії карантину, проте, з 18.07.2020 згадана норма діє в редакції Закону № 731-ІХ:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.».

Таким чином, у поточній редакції, п. 3 Прикінцевих положень КАС України пов`язує право на продовження або поновлення процесуальних строків із доведеним зв`язком із обставинами, викликаними карантинними заходами.

Разом із позовною заявою, позивачем надавались пояснення щодо його хвороби на COVID-19 у 2020 році, проте згадані причини відхилені судом, як неповажні, оскільки не пояснюють зволікання протягом більш ніж десяти місяців у 2021 році.

Стосовно рішення Рівенського міського суду Рівенської області від 11.03.2021 у справі № 569/1601/21, слід зауважити на відмінності предмета спору.

Із наданої позивачем копії згаданого рішення убачається, що предметом оскарження була постанова № 0656/20500/20, винесена за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 485 МК України.

За змістом згаданої норми, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

В межах даної адміністративної справи позивачем оскаржується податкове повідомлення-рішення № 0000029/7.8-19-02 від 02.09.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 1 ст. 257 МК України за платежем Мито на транспортні засоби в розмірі 20071,73 грн, з яких 16 087,38 грн - податкове зобов`язання, 4014,35 грн - штрафна санкція.

Із наведеного убачається, що спір, вирішений Рівенським міським судом Рівенської обсласті, хоч і має спільні передумови виникнення, проте виникли з різних правовідносин, оскільки в одному вирішувалось питання щодо адміністративної відповідальності позивача, в іншому заявлено про вирішення спору стосовно податкової (фінансової) санкції та донарахування.

З урахуванням викладеного, обставини, встановлені Рівенським міським судом Рівенської області в рішенні від 11.03.2021, хоч і можуть мати значення для вирішення спору про оскарження податкового повідомлення-рішення від 02.09.2020, проте могли бути безперешкодно встановлені в окремому провадженні.

Таким чином, посилання на згадане рішення жодним чином не поновлює пропущений позивачем строк звернення до суду та не свідчить про поважність причин такого пропуску.

ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis, пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява № 45783/05; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України», заява № 377/02).

Процесуальні строки є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява № 28090/95). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна Держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (пункт 44 рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 «Osman v. the United Kingdom» («Осман проти Сполученого Королівства»), заява № 23452/94 та пункт 54 рішення від 19.06.2001 «Kreuz v. Poland» («Круз проти Польщі»), заява № 28249/95).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 повернути.

2. Роз`яснити, що повернення даної позовної заяви не перешкоджає особі, яка її подала, повторно звернутись до суду, якщо відпадуть обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Шевченко