Справа № 420/23746/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (1 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України) щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у відповідності до ч.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 (1 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України) на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у відповідності до ч.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 46012 грн. 92 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 листопада 2021 року його звільнено з військової служби з військової частини НОМЕР_1 (1 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України).

Вислуга років на дату звільнення становить: календарна - 08 років 04 місяці 27 днів, пільгова - 03 роки 07 місяців 15 днів, відповідно загальна - 12 років 00 місяців 12 днів.

При цьому, у разі звільнення з військової служби за закінченням строку контракту, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується військовослужбовцю за наявності вислуги 10 років і більше, що прямо передбачено ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Позивач вказав, що при звільненні йому не була виплачена відповідачем така одноразова грошова допомога.

Позивач зазначив, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Ухвалою від 06.12.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

29.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що нормативними актами не передбачена виплата за наявності загальної (календарна + пільгова) вислуги 10 років і більше. На даний час, як і на час звільнення позивача в запас ЗСУ, чинним законодавством не передбачено таке поняття як «загальна» вислуга років, на відміну від «календарної».

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судам встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира 1 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України №364-ОС від 09.11.2021 року по особовому складу, головного корабельного старшину ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 09.11.2021 року, у зв`язку зі звільненням у запас Збройних Сил України наказом командира 1 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 29.09.2021 року №320-ОС (а.с. 6).

Вислуга років станом на 09.11.2021 року становить:

- календарна: 08 років 04 місяці 27 днів;

- пільгова: 03 роки 07 місяців 15 днів;

- загальна: 12 років 00 місяців 12 дні.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями ч.3 ст.25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» №661-IV від 03.04.2003, військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» встановлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Згідно з положеннями пункту 4.10.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №425 від 20.05.2008, військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Як встановлено судом вище, відповідно до витягу з наказу командира 1 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України №364-ОС від 09.11.2021 року по особовому складу, головного корабельного старшину ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 09.11.2021 року. Вислуга років станом на 09.11.2021 року становить: календарна: 08 років 04 місяці 27 днів; пільгова: 03 роки 07 місяців 15 днів; загальна: 12 років 00 місяців 12 дні.

Суд погоджується з доводами позивача, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Таким чином, в частині другій статті 15 Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.04.2018 року у справі №806/2104/17, від 24.11.2020 року у справі №822/3008/17.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, загальна вислуга років на час звільнення позивача становила 12 років 00 місяців 12 дні, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на таку виплату.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з військової частини НОМЕР_1 (1 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України) на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у відповідності до ч.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 46012 грн. 92 коп., суд зазначає наступне.

У даному випадку, розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні у відповідності до ч.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу вказану одноразову допомогу.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі Педерсен і Бодсгор проти Данії зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі Волохи проти України (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є передбачуваною, якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. …надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання.

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Суд зазначає, що стягненню підлягають лише ті суми, які були нараховані але не виплачені. Тому в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги при звільненні у відповідності до ч.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 46012 грн. 92 коп. - слід відмовити.

Оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати позивачу вказаної допомоги, суд, з метою повного захисту порушених прав позивача, на підставі ч.2 ст.9 КАС України, вважає можливим вийти за межі позовних вимог та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у відповідності до ч.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

При цьому, суд зазначає у рішенні найменування відповідача, яке зазначене у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - військова частина НОМЕР_2 , без застосування дійсного найменування, яке наведене позивачем.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у відповідності до ч.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у відповідності до ч.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складене 10.02.2022 року у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Суддя В.В. Андрухів