Справа № 640/7757/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року м. Київ № 640/7757/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «АТЕК»
доДержавної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «АТЕК» (позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (відповідач/ ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.02.2016 №, №.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві вийшла за межі предмету камеральної перевірки, у зв`язку з чим акт такої перевірки є доказом, здобутим з порушенням Закону, що призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Відповідно, прийняті на його підставі податкові повідомлення -рішення не є правомірними.

Також, позивач зазначає, акт перевірки №111/26-57-11-03-09 на підставі якого визначено спірні податкові повідомлення-рішення від 23.02.2016 року № та від 23.02.2016 № охоплює період на який припадав граничний термін сплати узгоджених грошових зобов`язань з 01.12.2008 по 20.01.2011 при цьому податкові повідомлення-рішення прийняті лише 23.02.2016 року із порушенням норм ст. 102 Податкового кодексу України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено камеральну перевірку ПрАТ «АТЕК» щодо своєчасності сплати податків до бюджету, результати якої оформлені актом від 05.02.2016 №111/26-57-11-03-09.

Перевіркою встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку за землю (період 01.12.2008-13.09.2012) протягом строків, визначених п. 287.3 ст.287 Податкового кодексу України в розмірі 2097177,82 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 05.02.2016 №111/26-57-11-03-09, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 23.02.2016 №, відповідно до якого, за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 10338505,95 грн., до позивача застосований штраф в розмірі 20% в сумі 2067701,19 грн.;

- від 23.02.2016 №, відповідно до якого, за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 294766,63 грн., до позивача застосований штраф в розмірі 10% в сумі 29476,63 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова (пункт 76.1 статті 76 Податкового кодексу України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин камеральна перевірка є способом здійснення податкового контролю, який проводиться в приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків або відображених у системах електронного адміністрування податку на додану вартість та електронного адміністрування реалізації пального.

Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що її проведення не потребує наказу керівника податкового органу або іншого спеціального дозволу чи направлення, згоди платника податків та його присутності.

У свою чергу, метою камеральної перевірки на час виникнення спірних правовідносин є виявлення в поданій звітності та даних систем електронного адміністрування податку на додану вартість або електронного адміністрування реалізації пального арифметичних та/або методологічних помилок, інших відомостей, які призвели до заниження або завищення податкових зобов`язань чи інших порушень. Камеральній перевірці підлягає уся податкова звітність суцільним порядком. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Перевірка будь-яких інших відомостей камеральною перевіркою на час виникнення спірних правовідносин не охоплювалась.

Водночас за змістом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів.

21 грудня 2016 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» № 1797-VIII (далі - Закон № 1797-VIII) змінено редакцію підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України та розширено предмет камеральної перевірки шляхом включення до нього питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Протягом 2016 року, до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України на підставі Закону № 1797-VIII, які набули чинності з 01 січня 2017 року, питання своєчасності та повноти сплати податків перевірялися контролюючим органом лише в межах проведення документальної перевірки.

Суд зазначає, що під час проведення камеральної перевірки (до 1 січня 2017 року) не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності, а також своєчасність та повнота сплати податків під час камеральної перевірки не здійснюється. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, контролюючий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Таке правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 19 березня 2019 року у справі № 803/1908/16, від 23 серпня 2019 року у справі № 826/4242/15, від 09 липня 2020 року у справі №805/3373/16-а.

Посилання контролюючого органу на виявлені порушення, які зафіксовані актом перевірки, є безпідставними, оскільки відповідач до 1 січня 2017 року не був наділений правом перевіряти своєчасність справляння платником податків узгоджених сум грошового зобов`язання в межах камеральної перевірки, чим порушив вимоги підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, відтак акт перевірки є недопустимим доказом на підтвердження наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття податкового повідомлення-рішення.

У даному випадку відповідач, здійснюючи дослідження питань своєчасності сплати позивачем самостійно визначених сум грошових зобов`язань з податку за землю з юридичних осіб, вийшов за межі предмету камеральної перевірки, у зв`язку з чим прийняті за результатами такої перевірки податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Також, з розрахунків штрафних санкцій до спірних податкових повідомлень-рішень вбачається, до позивача застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату зобов`язань, визначених:

- Розрахунок від 20.01.2011 № з граничним терміном сплати 20.01.2011, нараховано штраф у розмірі 29 476,63 грн.;

- Розрахунок від 24.01.2008 №936 з граничним терміном сплати 01.12.2008, нараховано штраф у розмірі 31817,77 грн.;

- Розрахунок від 24.01.2008 №936 з граничним терміном сплати 30.12.2008, нараховано штраф у розмірі 52701,06 грн.;

- Розрахунок від 24.01.2008 №936 з граничним терміном сплати 30.01.2009, нараховано штраф у розмірі 52701,06 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2009 №1431 з граничним терміном сплати 02.03.2009, нараховано штраф у розмірі 52692,46 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2009 №1431 з граничним терміном сплати 30.03.2009, нараховано штраф у розмірі 52692,46 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2009 №1431 з граничним терміном сплати 01.05.2009, нараховано штраф у розмірі 52692,46 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2009 №1431 з граничним терміном сплати 02.06.2009, нараховано штраф у розмірі 52692,46 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2009 №1431 з граничним терміном сплати 01.07.2009, нараховано штраф у розмірі 52692,46 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2009 №1431 з граничним терміном сплати 31.07.2009, нараховано штраф у розмірі 52692,46 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2009 №1431 з граничним терміном сплати 01.09.2009, нараховано штраф у розмірі 52692,46 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2009 №1431 з граничним терміном сплати 01.10.2009, нараховано штраф у розмірі 52692,46 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2009 №1431 з граничним терміном сплати 31.10.2009, нараховано штраф у розмірі 52692,46 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2009 №1431 з граничним терміном сплати 01.12.2009, нараховано штраф у розмірі 52692,46 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2009 №1431 з граничним терміном сплати 31.12.2009, нараховано штраф у розмірі 52692,46 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2009 №1431 з граничним терміном сплати 02.02.2010, нараховано штраф у розмірі 52692,46 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2010 №2794 з граничним терміном сплати 03.03.2010, нараховано штраф у розмірі 58953,23 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2010 №2794 з граничним терміном сплати 31.03.2010, нараховано штраф у розмірі 58953,23 грн.;

- Розрахунок від 20.04.2010 №2а-13811/0/з граничним терміном сплати 01.05.2010,нараховано штраф у розмірі 60153,68 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2010 №2794 з граничним терміном сплати 01.05.2010, нараховано штраф у розмірі 58953,23 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2010 №2794 з граничним терміном сплати 01.06.2010, нараховано штраф у розмірі 58953,23 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2010 №2794 з граничним терміном сплати 01.07.2010, нараховано штраф у розмірі 58953,23 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2010 №2794 з граничним терміном сплати 31.07.2010, нараховано штраф у розмірі 58953,23 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2010 №2794 з граничним терміном сплати 31.08.2010, нараховано штраф у розмірі 58953,23 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2010 №2794 з граничним терміном сплати 01.10.2010, нараховано штраф у розмірі 58953,23 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2010 №2794 з граничним терміном сплати 02.11.2010, нараховано штраф у розмірі 58953,23 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2010 №2794 з граничним терміном сплати 01.12.2010, нараховано штраф у розмірі 58953,23 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2010 №2794 з граничним терміном сплати 31.12.2010, нараховано штраф у розмірі 58953,23 грн.;

- Розрахунок від 27.01.2010 №2794 з граничним терміном сплати 31.01.2011, нараховано штраф у розмірі 58953,23 грн.;

- Розрахунок від 20.01.2011 № з граничним терміном сплати 03.03.2011, нараховано штраф у розмірі 58953,26 грн.;

- Розрахунок від 20.01.2011 № з граничним терміном сплати 31.03.2011, нараховано штраф у розмірі 58953,26 грн.;

- Розрахунок від 20.01.2011 № з граничним терміном сплати 01.05.2011, нараховано штраф у розмірі 58953,26 грн.;

- Розрахунок від 20.01.2011 № з граничним терміном сплати 31.05.2011, нараховано штраф у розмірі 58953,26 грн.;

- Розрахунок від 20.01.2011 № з граничним терміном сплати 01.07.2011, нараховано штраф у розмірі 58953,26 грн.;

- Розрахунок від 20.01.2011 № з граничним терміном сплати 31.07.2011, нараховано штраф у розмірі 58953,26 грн.;

- Розрахунок від 20.01.2011 № з граничним терміном сплати 31.08.2011, нараховано штраф у розмірі 58953,26 грн.;

- Розрахунок від 20.01.2011 № з граничним терміном сплати 01.10.2011, нараховано штраф у розмірі 58953,26 грн.;

- Розрахунок від 20.01.2011 № з граничним терміном сплати 31.10.2011, нараховано штраф у розмірі 58953,26 грн.

Приписами п. 114.1 ст. 114 ПК України встановлено граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

З аналізу наведеної норми вбачається, що перебіг строку в 1095 днів, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України, починається з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань. Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 Податкового кодексу України, відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 №820/11541/13-а.

Відтак, суд погоджується з позивачем щодо протиправності дій податкового органу при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки на час винесення останніх граничний строку на притягнення позивача до відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання сплинув.

Згідно із частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов приватного акціонерного товариства «АТЕК» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від23.02.2016 №, №.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 19210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 коп.) стягнути на користь приватного акціонерного товариства «АТЕК» за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян