Справа № 420/18540/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати стаж,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення №16 від 26.08.2021 року, винесене начальником відділу перерахунків пенсій №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у включенні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 20 серпня 1979 року по 14 липня 1981 року включно;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до трудового стажу роботу ОСОБА_1 в колгоспі «Маяк» період з 20 серпня 1979 року по 4 липня 1981 року включно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , заповненої 28.12.1980 р. на ім`я ОСОБА_2 , встановлено:

20.08.1979 р. позивача прийнято на роботу в колгосп «Маяк» в якості обліковця МТФ;

01.10.1980 р. переведено на роботу в якості рахівника колгоспу « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;

14.07.1981 р. звільнено з колгоспу «Маяк» за власним бажанням.

18.08.2021 року позивач звернулась із заявою про перерахунок пенсії, однак рішенням №16 від 26.08.2021 року позивачу відмовлено в перерахунку, оскільки в довідках вказано лише прізвище заявника, а ім`я та по батькові зазначено ініціалами « ОСОБА_1 ».

Вважаючи відмову ГУ ПФУ в Одеській області у проведенні перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 06.10.2021 р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Станом на 05.12.2021 р. відповідачем не надано відзиву.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року розгляд справи продовжено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року витребувано:

з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області належним чином завірену копію матеріалів за наслідками розгляду заяви №1686 від 19.08.2021 р. ОСОБА_1 ;

з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином завірену копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

28.12.2021 р. за вхід.№74382/21 з відділу перерахунків пенсій №3 (Кілія) надійшла завірена копія матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 на 27 аркушах.

24.01.2022 р. за вхід.№ЕП/2345/22 з ГУ ПФУ в Донецькій області надійшли копії матеріалів за наслідками розгляду заяви №1686 від 19.08.2021 р. ОСОБА_1 .

03.02.2022 року за вхід.№7031/22 надійшов відзив на позов ГУ ПФУ в Донецькій області, в якому, зокрема, наголошено на тому, що п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Ухвалою суду від 11.01.2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено розгляд справи по суті на 03.02.2022 р.

03.02.2022 року розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 18.12.1984 р. встановлено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини ОСОБА_3 .

08.07.1985 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , актовий запис №51.

19.08.2021 р. позивач звернулась до Відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою №1686 про перерахунок пенсії.

До заяви надано наступні документи:

заява про перерахунок пенсії №1686;

паспорт серії НОМЕР_5 ;

довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 р.;

довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру;

документи про стаж довідка №205-о;

свідоцтво про шлюб НОМЕР_6 , НОМЕР_3 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №16 від 26.08.2021 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Положеннями статті 56 Закону № 1788 передбачено, що до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Статтею 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту18 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановлено судом із письмових доказів, наданих позивачем, відповідно до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , заповненої 28.12.1980 р. на ім`я ОСОБА_2 , встановлено:

20.08.1979 р. позивача прийнято на роботу в колгосп «Маяк» в якості обліковця МТФ;

01.10.1980 р. переведено на роботу в якості рахівника колгоспу « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;

14.07.1981 р. звільнено з колгоспу «Маяк» за власним бажанням.

Крім того, згідно пункту 1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пунктом 2 вказаних Основних положень встановлено, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. Трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Згідно п. 6 та 14 Основних положень, усі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особою та печаткою. Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця.

Судом встановлено, що записи в трудовій книжці позивача засвідчено підписом голови колгоспу та бухгалтера та печаткою колгоспу «Маяк».

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, викладена правова позиція, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства і вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Разом з цим, судом також встановлено, що матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 №2916, отримані судом на запит, не містять копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , заповненої 28.12.1980 р. на ім`я ОСОБА_2 .

Матеріали пенсійної справи позивача містять копію трудової книжки серії НОМЕР_7 , відповідно до якої, зокрема, наявні такі записи:

16.04.1979 р. звільнена за власним бажанням («Вилківський завод пресових вузлів»)

та

30.07.1981 р. прийнята на роботу («Дунайводстрой»).

Записів про працевлаштування за період з 17.04.1979 р. по 29.07.1981 року трудова книжка серії НОМЕР_7 не містить.

Крім того, до заяви №1686 від 19.08.2021 р. позивачем надана копія трудової книжки серії НОМЕР_7 , але не надана копія трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 .

Відтак, приймаючи рішення по заяві, відповідач не враховував та і не міг врахувати записи трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 .

Натомість, оцінюючи правомірність прийняття відповідачем рішення №16 від 26.08.2021 року, суд виходить з наступного.

Єдиною підставою для відмови відповідачем зазначено п. 26 Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ 12.08.1993 р. за №637.

Пунктом 26 цього Порядку визначено, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Як зазначено відповідачем у спірному рішенні, «в результаті аналізу поданих документів було виявлено, що в довідках вказано лише прізвище заявника, а ім`я та по батькові зазначено ініціалами ( ОСОБА_1 )».

Як встановлено судом, при подачі заяви №1686 позивачем надано довідки від 21.07.2021 р. №205-о та №206-о.

Вказані довідки містять наступну інформацію:

«Приказы по личному составу, личные карточки на уволенных работников колхоза «Маяк» Гаврилово-Посадского района Ивановской области на хранение в архивный отдел не поступали.

В расчетных ведомостях начисления заработной платы работникам колхоза «Маяк» Гаврилово-Посадского района Ивановской области значится ОСОБА_3 (имя, отчество не полностью), ОСОБА_5 (имя, отчество не полностью), счетовод (так в ведомостях с августа 1979 года по июль 1981 года…

Других ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в расчетных ведомостях начисления заработной платы не имеется.

Дата рождения в ведомостях отсутствует…

Ранее архивным отделом ОСОБА_8 по ее письменному запросу, в котором указано, что на запрашиваемый период фамилии были: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , выдавалась архивная справка №34-О от 09 марта 2021 года.».

Аналіз поданих позивачем документів дає підстави суду дійти висновку, що інформація, яка міститься в поданих довідках, дозволяє ідентифікувати позивача.

При цьому, п. 26 Порядку №637, який міститься у розділі «Правила підтвердження трудового стажу», не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки він врегульовує правовідносини коли ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Судом при дослідженні поданих позивачем документів не встановлено розбіжності з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Так, довідки від 21.07.2021 р. №205-О та №206-О містять прізвище та ініціали позивача, що є їх скороченням і вказує на людину - носія імені і прізвища. Вказане не є розбіжністю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення №16 від 26.08.2021 року про відмову у включенні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 20 серпня 1979 року по 14 липня 1981 року включно.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до трудового стажу роботу ОСОБА_1 в колгоспі «Маяк» період з 20 серпня 1979 року по 4 липня 1981 року включно, то суд вказує про таке.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Тобто, саме Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, безпосередньо органи Пенсійного фонду мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, зокрема прийняття відповідного рішення, оскільки прийняттю такого рішення передує дослідження та аналіз відповідного стажу роботи особи, що звернулася за призначенням пенсії; перевірка та оцінка наданих доказів на предмет їх прийнятності та достатності.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, відповідно до якого підтвердження трудового стажу також здійснюється органами Пенсійного фонду.

У даному спорі суд не обраховує стаж роботи позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача зарахувати до трудового стажу позивача визначені періоди.

Крім того, пенсійним органом не досліджувалась трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.08.2021 р. №1686 про зарахування трудового стажу, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).

У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом також враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у загальній сумі 908,00 грн., сплачені згідно квитанції №14 від 30.09.2021 року підлягають стягненню частково на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Керуючись ст. ст. 2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати стаж задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №16 від 26.08.2021 року про відмову у включенні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 20 серпня 1979 року по 14 липня 1981 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.08.2021 р. №1686 про зарахування до трудового стажу роботу ОСОБА_1 в колгоспі «Маяк» період з 20 серпня 1979 року по 4 липня 1981 року включно, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, , телефон: (0626) 62-25-94, електронна пошта: )

Головуючий суддя Н.В. Потоцька