Справа № 520/24929/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 р. Справа № 520/24929/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Харківської міської ради, третя особа: Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківської міської ради, щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 , щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу, з орієнтовною площею 0,01 га, яка розміщуються на території міста Харкова поблизу АДРЕСА_1 та поблизу АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати Харківську міську раду розглянути клопотання та надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу, з орієнтовною площею 0,01 га, яка розміщуються на території міста Харкова поблизу АДРЕСА_1 та поблизу вулиці Героїв Праці, 25/71- А;

Крім того, просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7908 грн., що складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрат на професійну допомогу адвоката у розмірі 7000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу, з орієнтовною площею 0,01 га, яка розміщуються на території міста Харкова поблизу вулиці Гвардійців - Широнінців, буд. 73-А та поблизу вулиці Героїв Праці, 25/71- А.Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов, а третій особі - пояснення по справі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та третій особі та отримана їх представниками, що підтверджується проставленими підписами в повідомленнях про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням від 07.07.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу. За результатами розгляду вищезазначеного клопотання листом Управлінням земельних відносин Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР від 01.09.2021 № Д-5-39772/1-21-21.08-31 повідомлено позивача, що Управлінням земельних відносин направлено копію клопотання та документів до Департаменту містобудування та архітектури для отримання інформації про відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам затвердженої містобудівної документації, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Після отримання запитуваної інформації буде підготовлено проект рішення, який, згідно з Регламентом Харківської міської ради, затвердженим рішенням 2 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.12.2020 № 16/20 «Про затвердження Регламенту Харківської міської ради 8 скликання», буде винесено на розгляд засідання сесії Харківської міської ради.

Представник третьої особи правом подачі пояснень по справі не скористався, причин їх неподання не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 07.07.2021 року позивач звернувся до Харківської міської ради із клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу, з орієнтовною площею 0,01 га, яка розміщуються на території міста Харкова поблизу вулиці Гвардійців - Широнінців, буд. 73-А та поблизу вулиці Героїв Праці, 25/71-А.

До заяви додано наступні документи:

- копія паспорту, РНОКПП;

- графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

За результатами розгляду вищезазначеного клопотання листом Управлінням земельних відносин Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР від 01.09.2021 № Д-5-39772/1-21-21.08-31 повідомлено позивача, що Управлінням земельних відносин направлено копію клопотання та документів до Департаменту містобудування та архітектури для отримання інформації про відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам затвердженої містобудівної документації, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Після отримання запитуваної інформації буде підготовлено проект рішення, який, згідно з Регламентом Харківської міської ради, затвердженим рішенням 2 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.12.2020 № 16/20 «Про затвердження Регламенту Харківської міської ради 8 скликання», буде винесено на розгляд засідання сесії Харківської міської ради.

Не погоджуючись з неприйняттям про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу, позивач звернувся до суду за даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно п."д" ч.1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Згідно ч.1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування (частина 1 статті 123 ЗК України).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Частинами 2 - 3 статті 123 ЗК України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 123 ЗК України.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з ч.1 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Частиною 1 ст.47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

На підставі ч.4 ст.47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готуютьпитання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26. пунктами 1.29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Враховуючи зазначене, та норми чинною законодавства, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Відтак, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд заяви заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади.

З системного аналізу зазначених норм вбачається, що за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, орган місцевого самоврядування приймає одне із рішень визначених статтею 123 Земельного кодексу України. При цьому, зважаючи на норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", таке рішення приймається на пленарних засіданнях.

Враховуючи, що позивачем, з урахуванням вищезазначених норм ЗК України, подано відповідні документи, у Харківської міської ради не було правомірних підстав щодо неприйняття вмотивованого рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу або про відмову у наданні такого дозволу із наведенням підстав такої відмови.

Проте, за результатами розгляду клопотання позивача від 07.07.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу листом Управління земельних відносин Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР від 01.09.2021 року № Д-5-39772/1-21-21.08-31 повідомлено позивача, що Управлінням земельних відносин направлено копію клопотання та документів до Департаменту містобудування та архітектури для отримання інформації про відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам затвердженої містобудівної документації, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Після отримання запитуваної інформації буде підготовлено проект рішення, який, згідно з Регламентом Харківської міської ради, затвердженим рішенням 2 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.12.2020 № 16/20 «Про затвердження Регламенту Харківської міської ради 8 скликання», буде винесено на розгляд засідання сесії Харківської міської ради.

В даному випадку позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа, отже уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Отже, лист Управління земельних відносин Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР від 01.09.2021 року № Д-5-39772/1-21-21.08-31, яким повідомлено позивача про результати розгляду його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу, не може сприйматися судом як належна відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу.

При цьому, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу або про відмову в цьому повинне оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення у відповідності до положень ЗК України.

Таким чином, дії відповідача, які полягають у оформленні листа за результатами розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу, а не прийнятті відповідного рішення, як то передбачено ЗК України, не узгоджуються з критеріями правомірності, які встановлені до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.05.2020 року у справі №484/3745/17.

Суд звертає увагу, що згідно частини 3 статті 123 ЗК України, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

При цьому, інших правових підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок положеннями частини 3 статті 123 ЗК України не передбачено.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких підстав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Харківської міської ради щодо неприйняття рішення при розгляді клопотання ОСОБА_1 від 07.07.2021 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу з орієнтовною площею 0,01 га, яка розміщуються на території міста Харкова поблизу АДРЕСА_1 та поблизу АДРЕСА_2 , та зобов`язання Харківської міської ради повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 07.07.2021 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу з орієнтовною площею 0,01 га, яка розміщуються на території міста Харкова поблизу АДРЕСА_1 , та прийняти за результатами її розгляду рішення з урахуванням висновків суду.

Оскільки у спірних правовідносинах владний суб`єкт не досліджував жодного із юридично значимих факторів вчинення управлінського волевиявлення за результатами розгляду зклопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу та не прийняв за результатами її розгляду рішення відповідно до статті 123 ЗК України, отже відсутні підстави для зобов`язання Харківської міської ради надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаражу, а вважає за доцільне зобов`язати повторно розглянути клопотання позивача про надання відповідного дозволу.

За таких підстав, в цій частині позовні вимоги та не підлягають задоволенню.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат щодо сплати судового збору здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

В заявленому клопотанні представник позивача просив суд відшкодувати понесені позивачем витрати на правничу допомогу при розгляді даної справи у розмірі 7000,00 грн.

Представник відповідача надав до суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні клопотання понесення витрат на правничу допомогу.

Частинами 1, 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 КАС України).

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Між ОСОБА_1 (Клієнт) Мироненко С.С. (Адвокат) 08.11.2021 року укладено договір про надання правової допомоги №08/11-1, за мовами якого Адвокат приймає доручення від Клієнта здійснити у встановлені строки та на умовах визначених договором надання правової допомоги.

В матеріалах справи міститься Додаток № 1 від 08.11.2021 року до договору про надання правової допомоги №08/11-1 від 08.11.2021 року, в якому визначено перелік наданих адвокатом клієнту послуг, зокрема: підготовка клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою - 500 грн., адвокатський запит - 500 грн., аналіз судової практики - 2 000,00 грн., написання позову - 3 500,00 грн., фактичні витрати - 500 грн.

Прибутковим касовим ордером від 08.11.2021 року підтверджено сплату позивачем адвокатських послуг, наданих на виконання умов ддоговору про надання правової допомоги №08/11-1 від 08.11.2021 року, у сумі 7000,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу у сумі 3 500,00 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог (1/2 від 7000,00 грн).

Таким чином, заява про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківської міської ради (майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, ), третя особа: Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради (вул. Квітки-Основ`яненка, буд. 7,м. Харків,61003, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Харківської міської ради щодо неприйняття рішення при розгляді клопотання ОСОБА_1 від 07.07.2021 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу з орієнтовною площею 0,01 га, яка розміщуються на території міста Харкова поблизу АДРЕСА_1 та поблизу АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Харківську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 07.07.2021 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу з орієнтовною площею 0,01 га, яка розміщуються на території міста Харкова поблизу АДРЕСА_1 , та прийняти за результатами її розгляду рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради ().

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.