Справа № 420/25318/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зі зменшення з 01 квітня 2019 року розміру пенсії ОСОБА_1 з 86% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО76907 від 02 березня 2021 року до 70% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО76907 від 02 березня 2021 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відновити право ОСОБА_1 на отримання пенсії у розмірі 86% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО76907 від 02 березня 2021 року, шляхом проведення перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року з урахуванням права ОСОБА_1 на виплату пенсії у розмірі 86% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО76907 від 02 березня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що йому призначено пенсію за вислугою років з основним розміром 86% грошового забезпечення, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Здійснюючи перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої станом на 05.03.2019 року відповідач розмір пенсії зменшив з 86% грошового забезпечення на 70%.

Як стверджує позивач, зменшення відсоткового розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, є протиправним, не відповідає нормам Конституцій України та порушує право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення.

Ухвалою судді від 20.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою судді від 20.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у відповідності до положень ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.12.2021 року до суду надійшов відзив в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що

Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 по справі №420/8901/20, яке набрало законної сили 11.12.2020, Позивачу 11.12.2020 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86% сум грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії

На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 по справі №420/11292/21, яке набрало законної сили 19.10.2021, Головним управлінням Позивачу 01.12.2021 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення станом на 05.03.2019 на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про розмір грошового забезпечення від 02.03.2020 №ЮО76907.

У зв`язку з тим, що 19.10.2021 набрало чинності рішення Одеського окружного адміністративного суду 14.09.2021 по справі №420/11292/21, яким установлено нові види грошового забезпечення, які не були враховані при перерахунку пенсії у розмірі 86% грошового забезпечення згідно із довідкою Одеським обласним військовим комісаріатом, що враховувалась для перерахунку пенсій станом на 01.03.2018, то перерахунок пенсії проведено з 01.04.2019 у розмірі 70% грошового забезпечення, що передбачено статтею 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з врахуванням оновленої довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 02.03.2020 №ЮО76907.

Таким чином відповідач зазначає, що Головним управлінням було проведено перерахунок пенсії Позивачу на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та з урахуванням основного розміру пенсії в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, що передбачено ст. 13 Закону № 2262 в редакції на момент здійснення перерахунку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі Закон №2262).

Як встановлено судом, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року по справі №420/8901/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови ОСОБА_1 , листом №6289-6174/Б-02/8-1500/20 від 27 липня 2020 року у поновленні його права на виплату пенсії за вислугу років у розмірі 86 відсотків грошового забезпечення військовослужбовця відповідної категорії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 , перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням права на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 86 відсотків грошового забезпечення військовослужбовця відповідної категорії зі сплатою суми недоотриманої пенсії з 01 січня 2018 року по день фактичного проведення перерахунку

На виконання зазначеного рішення позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 86% грошового забезпечення, врахованого при обчисленні пенсії

Також, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 року у справі №420/11292/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійснені перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки №ЮО76907 від 02.03.2021 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки №ЮО76907 від 02.03.2021 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

На виконання вищезазначеного рішення Головним управлінням позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019. Разом з цим відповідач, під час проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 зменшив її розмір до 70% сум грошового забезпечення.

Вважаючи протиправним таке зменшення розміру пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд прийшов до висновку, що позов належить до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011 р., до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80".

Пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності з 01.05.2014 р., до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було внесено зміни та цифри "80" замінено цифрами "70".

При цьому, з матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що пенсія призначена та виплачувалась йому в розмірі 86% грошового забезпечення.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законом України від 27.03.2014 р. №1166-VІІ зміни до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення, є звуженням змісту та обсягу вже існуючих у позивача прав і свобод (права на пенсію в розмірі 86% розміру грошового забезпечення).

При цьому, внесені до ч.2 ст.13 Закону зміни жодним чином не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зі зменшення з 01 квітня 2019 року розміру пенсії ОСОБА_1 з 86% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО76907 від 02 березня 2021 року до 70% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО76907 від 02 березня 2021 року є протиправними.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі Міллер проти Австрії, де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні Гайгузус проти Австрії від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні Великода проти України від 03.06.2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, Онер`їлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку щодо необхідності зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО76907 від 02 березня 2021 року виходячи з 86% грошового забезпечення.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача в даному випадку є належним та достатнім.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зі зменшення з 01 квітня 2019 року розміру пенсії ОСОБА_1 з 86% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО76907 від 02 березня 2021 року до 70% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО76907 від 02 березня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО76907 від 02 березня 2021 року виходячи з 86% грошового забезпечення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук