Справа № 640/20418/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року м. Київ № 640/20418/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніала Спорт" до Київської митниці про визнання неправомірним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НІАЛА СПОРТ» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської митниці Держмитслужби, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 29.07.2020 №UA100000/2020/300198/1.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивачем під час митного оформлення товарів за електронною митною декларацією від 27.07.2020 №UA100550/2020/126773 подано передбачені Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (МК України), документи, що підтверджують правомірність формування митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Такі документи у повній мірі підтверджують числові значення складових декларованої позивачем митної вартості товару та правомірність визначення митної вартості за ціною договору.

Разом з цим, відповідачем витребувано у позивача додаткові документи, а саме прайс-лист виробника товару, висновок про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, виписку з бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення, з огляду на необґрунтовані сумніви щодо дійсної митної вартості товару, зумовлені висновками відповідача про те, що:

- надане платіжне доручення в іноземній валюті від 02.07.2020 №55 не може бути використаний як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки не містить відміток уповноваженого банку про те, що кошти фактично сплачені (перераховані) отримувачу;

- відповідно до пункту 6.3 контракту від 16.11.2016 №161116 продавець серед інших документів надає і копію експортної митної декларації, яка до митного оформлення не надана.

28.07.2020 уповноваженою особою Косаківською М.В. було подано Відповідачу наступні додаткові документи: прайс-лист від 05.05.2020, експертний висновок №В-1301 від 24.07.2020, виписку із бухгалтерської документації (прибуткова накладна НС-0000053 від 11.03.2020, видаткова накладна № НС-0000136 від 04.05.2020); копію митної експортної декларації країни-відправника (Китай) №20526509 від 09.06.2020; підтвердження фактичної оплати за платіжним дорученням №55 (виписку по рахунку НОМЕР_1 за період 02.07.2020-02.07.2020).

Однак, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 29.07.2020 №UA100000/2020/300198/1, обґрунтоване наявність таких нібито розбіжностей та суперечностей:

- надане платіжне доручення в іноземній валюті від 02.07.2020 №55 не може бути використаний як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки не містить відміток уповноваженого банку про те, що кошти фактично сплачені (перераховані) отримувачу;

- відомості, що зазначені у додатково наданій копії митної декларації країни відправлення №20526509 можуть бути використані митним органом для перевірки правильності визначення декларантом митної вартості у випадку надання митному органу даного документу у перекладі на українську мову;

- додатково наданий висновок експерта №В-1301 від 24.07.2020 ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товарів лише з одного джерела, при цьому експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел;

- додатково наданий прайс-лист від 05.05.2020 не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості так як цей документ адресовано саме ТОВ «НІАЛА СПОРТ», а згідно загальноприйнятій світовій практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару.

Разом з цим позивач зауважив, що:

- митні органи не наділені повноваженнями будь-яким чином контролювати додержання сторонами зовнішньоекономічних договорів зобов`язань щодо оплати. Надане платіжне доручення №55 має відмітку про прийняття цього доручення по системі IBank 2 UA та коректність ЕЦП. До того ж, уповноваженою особою позивача 28.07.2020 додатково направлено митниці засвідчену банківською установою Виписку по рахунку НОМЕР_1 за період з 02.07.2020 по 02.07.2020, яка підтверджувала фактичну оплату за зазначеним платіжним дорученням №55.

- відповідач перекладу митної експортної декларації країни-відправника (Китай) №20526509 від 09.06.2020 або її надання саме з перекладом від позивача не вимагав. Крім того, відповідачем не надано жодного обґрунтування необхідності подання такої митної декларації країни-відправника, які саме числові складові митної вартості така декларація мала підтвердити.

- відповідачем не надано інших, ніж зазначені в експертному висновку, джерел інформації щодо товарів. Крім того, у разі сумніву у відповідному експертному висновку, Відповідач мав право звернутися до іншого суб`єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування (згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»), однак таке своє право не реалізував. Відповідно до статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

- по своїй суті прайс-лист є лише списком цін й не може вважатися первинним документом, а слугує способом для продавця розповсюджувати інформацію про товар; коло суб`єктів для яких виготовляється прайс-лист, може зводитись до однієї особи, яка зацікавлена інформацією про один єдиний товар, а може містити перелік всіх товарів виробника і розраховуватись на загальну кількість споживачів та доводитись до їх відома через мережу Інтернет.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2021 відкрито провадження у справі і призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву ТОВ «НІАЛА СПОРТ» у якому вказав на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Зауважив, що під час здійснення Київською митницею, контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, надане платіжне доручення в іноземній валюті від 02.07.2020 №55 не може бути використаний як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки не містить відміток уповноваженого банку про те, що кошти фактично сплачені (перераховані) отримувачу. Відповідно до пункту 6.3 контракту від 16.11.2016 №161116 продавець серед інших документів надає і копію експортної митної декларації, яка до митного оформлення не надана.

У зв`язку із наведеним у декларанта витребувано додаткові документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

28.07.2020 уповноваженою особою Косаківською М.В. було подано відповідачу наступні додаткові документи: прайс-лист від 05.05.2020, експертний висновок №В-1301 від 24.07.2020, виписку із бухгалтерської документації (прибуткова накладна НС-0000053 від 11.03.2020, видаткова накладна № НС-0000136 від 04.05.2020); копію митної експортної декларації країни-відправника (Китай) №20526509 від 09.06.2020; підтвердження фактичної оплати за платіжним дорученням №55 (виписку по рахунку НОМЕР_1 за період 02.07.2020-02.07.2020).

Однак, вказані документи не усунули зазначені сумніви, адже подані декларантом основні та додаткові документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до частини другої статті 58 МК України. Відповідач зауважив, що:

- надане платіжне доручення в іноземній валюті від 02.07.2020 №55 не може бути використаний як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки не містить відміток уповноваженого банку про те, що кошти фактично сплачені (перераховані) отримувачу;

- відомості, що зазначені у додатково наданій копії митної декларації країни відправлення №20526509 можуть бути використані митним органом для перевірки правильності визначення декларантом митної вартості у випадку надання митному органу даного документу у перекладі на українську мову

- додатково наданий висновок експерта №В-1301 від 24.07.2020 ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товарів лише з одного джерела, при цьому експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел;

- додатково наданий прайс-лист від 05.05.2020 не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості так як цей документ адресовано саме ТОВ «НІАЛА СПОРТ», а згідно загальноприйнятій світовій практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару;

- надана довідка про транспортно-експедиторські витрати не є належним та допустимим доказом в розумінні вимог статей 73, 74 КАС України, адже Митним кодексом України вона не передбачена;

- до митного оформлення товарів разом з митною декларацією №UA100550/2020/126773 не надано Договору про транспортно - експедиторські послуги.

Враховуючи неможливість застосування попередніх методів митну вартість визначено із застосуванням резервного методу відповідно до положень статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: Товар №2 - за митною декларацією №UA100130/2020/706872 від 18.07.2020 - 3,76001 $/кг, Товар № 6 - за митною декларацією №UA500080/2020/123159 від 02.07.2020 - 3,76055 $/кг з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Керуючись нормою частини п`ятої статті 262 КАС України, суд здійснював розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

ТОВ «НІАЛА-СПОРТ» (Покупець) укладено з NANTONG LIVEUP SPORTS CO., LTD (Продавець) зовнішньоекономічний Контракт від 16.11.2016 №161116, відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує спортивні товари та обладнання, іменоване в подальшому Товар, який відповідає технічним вимогам Покупця, в кількості, зазначеній в інвойсі.

На виконання умов Контракту №161116 Продавцем здійснено поставку партії Товару за Комерційним інвойсом від 01.06.2020 №LS-201110UA згідно якого умови поставки FOB NANTONG; загальна вартість партії Товару 40 817,92 дол. США; загальна кількість предметів 22 033 одиниці; умови оплати: 50% проти товарно-транспортних документів + 50% від дати коносаменту.

02.07.2020 позивачем здійснено оплату Товару за інвойсом від 01.06.2020 №LS-201110UA в розмірі 20 408,96 дол. США згідно платіжного доручення в іноземній валюті від 02.07.2020 №55.

З метою митного оформлення вказаного товару, позивачем через агента з митного оформлення Косаківську М.В. , подано електронну митну декларацію від 27.07.2020 №UA100550/2020/126773, у якій митна вартість товару визначена за основним методом (за ціною договору) на рівні 40 817,92 дол. США.

Разом із ЕМД від 27.07.2020 №UA100550/2020/126773 позивачем подано:

- пакувальний лист №201110.0309 від 09.06.2020;

- комерційний інвойс № LS-201110UA від 01.06.2020;

- коносамент №WMS20053523 від 09.06.2020; .

- міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) А №364856 від 25.07.2020;

- сертифікат походження товару №ССРІТ6604 20С3206А1045/00022 від 08.06.2020;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500110/2020/000656 (EE №UA100550/2020/126616) від 25.07.2020;

- платіжне доручення в іноземній валюті №55 від 02.07.2020;

- рахунок-фактура №LS-4296165 від 23.07.2020 від ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ»;

- довідка про транспортні витрати №338580 від 23.07.2020, видана ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ»;

- прайс-лист від 05.05.2020, символ «d» - документи не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються Декларантом;

- експертний висновок №В-1301 від 24.07.2020, символ «d» - документи не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються Декларантом;

- додаткова угода б/н від 26.12.2018 до Контракту №161116 від 16.11.2016, символ «m» - документ, який надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД;

- додаткова угода б/н від 01.05.2019 до Контракту № 161116 від 16.11.2016, символ «m» - документ, який надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД;

- контракт №161116 від 16.11.2016, символ «m» - документ, який надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД;

- договір про надання послуг митного брокера від 20.07.2016, символ «d» - документи не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються Декларантом;

- заявка №1 на транспортування та експедирування контейнерів від 23.07.2020;

- митна експортна декларація країни-відправника (Китай) №20526509 від

09.06.2020, символ «d» - документи не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються Декларантом.

Під час здійснення Київською митницею, контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

- надане платіжне доручення в іноземній валюті від 02.07.2020 №55 не може бути використаний як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки не містить відміток уповноваженого банку про те, що кошти фактично сплачені (перераховані) отримувачу;

- відповідно до пункту 6.3 контракту від 16.11.2016 №161116 продавець серед інших документів надає і копію експортної митної декларації, яка до митного оформлення не надана.

У зв`язку із цим, відповідачем витребувано у позивача додаткові документи прайс-лист виробника товару; висновок про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення.

28.07.2020 уповноваженою особою Косаківською М.В. було подано Відповідачу наступні додаткові документи: прайс-лист від 05.05.2020, експертний висновок №В-1301 від 24.07.2020, виписку із бухгалтерської документації (прибуткова накладна НС-0000053 від 11.03.2020, видаткова накладна №НС-0000136 від 04.05.2020); копію митної експортної декларації країни-відправника (Китай) №20526509 від 09.06.2020; підтвердження фактичної оплати за платіжним дорученням №55 (виписку по рахунку UA5515673 за період 02.07.2020-02.07.2020).

За результатом розгляду додатково наданих позивачем документів, відділом митного оформлення №2 митного поста «Житомир» Київської митниці Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 29.07.2020 №UA100000/2020/300198/1, обґрунтоване наявність таких нібито розбіжностей та суперечностей:

- надане платіжне доручення в іноземній валюті від 02.07.2020 №55 не може бути використаний як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки не містить відміток уповноваженого банку про те, що кошти фактично сплачені (перераховані) отримувачу;

- відомості, що зазначені у додатково наданій копії митної декларації країни відправлення №20526509 можуть бути використані митним органом для перевірки правильності визначення декларантом митної вартості у випадку надання митному органу даного документу у перекладі на українську мову

- додатково наданий висновок експерта №В-1301 від 24.07.2020 ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товарів лише з одного джерела, при цьому експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел;

- додатково наданий прайс-лист від 05.05.2020 не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості так як цей документ адресовано саме ТОВ «НІАЛА СПОРТ», а згідно загальноприйнятій світовій практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару.

У зв`язку із наведеним відповідач у спірному рішенні констатував неможливість визначення дійної митної вартості за основним методом (за ціною договору). Також вказав, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами за ціною угоди, прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 Кодексу. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами за ціною угоди, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 60 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу. Враховуючи неможливість застосування попередніх методів, визначено митну вартість із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях подібних за характеристиками товарів. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: Товар №2 - за митною декларацією №UA100130/2020/706872 від 18.07.2020 - 3,76001 $/кг, Товар № 6 - за митною декларацією №UA500080/2020/123159 від 02.07.2020 - 3,76055 $/кг з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

З метою випуску товарів у вільний обіг позивач здійснив декларування товару у відповідності до статті 55 Митного кодексу України шляхом надання фінансової гарантії. Київською митницею Державної фіскальної служби оформлено митну декларацію №UA100500/2020/126914 від 29.07.2020, за якою товар випущено у вільний обіг.

Вважаючи протиправним вказане рішення про коригування митної вартості товарів від 29.07.2020 №UA100000/2020/300198/1, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 та 2 якої митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 Митного кодексу України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті....;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі №804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У постанові від 21.04.2021 у справі №809/1838/15 Верховний Суд вказав, що приписи чинного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стаття 57 Митного кодексу України регулює методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а саме:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно зі статтею 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до частини першої статті 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Системний аналіз наведених вище норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Встановлено, що наявність сумнівів у заявленій позивачем митній вартості товару відповідач обґрунтував тим, що у ході здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості задекларованих товарів встановлено, що надані для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять відомостей щодо усіх складових митної вартості задекларованих товарів, а саме:

- надане платіжне доручення в іноземній валюті від 02.07.2020 №55 не може бути використаний як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки не містить відміток уповноваженого банку про те, що кошти фактично сплачені (перераховані) отримувачу;

- відповідно до пункту 6.3 контракту від 16.11.2016 №161116 продавець серед інших документів надає і копію експортної митної декларації, яка до митного оформлення не надана.

Вказані висновки відповідача суд розцінює критично, адже згідно наведених положень статті 53 МК України експортна митна декларація не належить до документів, які підтверджують митну вартість товарів, адже її подання необхідне лише у разі виявлення розбіжностей чи суперечностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.

Банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за змістом статті 53 МК України, вважаються документами, які підтверджують митну вартість товарів, лише у разі якщо рахунок було сплачено.

Тому, якщо митний орган вважає, що згідно платіжного доручення в іноземній валюті від 02.07.2020 №55 фактично не проведено перерахування коштів, то такий документ не належить до документів, які підтверджують митну вартість товарів, а тому зауваження відповідача до такого документа не узгоджуються із нормою статті 53 МК України.

Крім того, суд враховує, що платіжне доручення від 02.07.2020 №55 має відмітку про прийняття цього доручення по системі IBank 2 UA та коректність ЕЦП, що свідчить про прийняття такого платіжного доручення до виконання банком.

Суд також враховує, що 28.07.2021 позивачем подано до митного органу документи на спростування вказаних сумнівів, що додатково свідчить про їх необґрунтованість.

Так, додатково поданою Випискою по рахунку НОМЕР_1 за період з 02.07.2020 по 02.07.2020, яка підтверджується фактичне перерахування коштів за платіжним дорученням від 02.07.2020 №55.

Також позивачем додатково подано копію митної експортної декларації країни-відправника (Китай) №20526509 від 09.06.2020, яка підтверджує відомості у документах, які позивач подав разом з ЕМД від 27.07.2020 №UA100550/2020/126773.

Зауваження відповідача про те, що вказана копія митної експортної декларації країни-відправника (Китай) №20526509 від 09.06.2020 могла бути використані митним органом для перевірки правильності визначення декларантом митної вартості у випадку надання митному органу даного документу у перекладі на українську мову, суд вважає безпідставними, адже у ході митного оформлення товару відповідач не вимагав від позивача перекладу на українську мову вказаної декларації. До того ж, аналіз копії митної експортної декларації країни-відправника (Китай) №20526509 від 09.06.2020 навіть на китайській мові дозволяє встановити постачальника та продавця товару, документальну підставу здійснення поставки, артикули товару, його ціну та умови поставки.

З урахуванням наведеного суд вважає необґрунтованими зазначені сумніви митного органу щодо заявленої позивачем митної вартості товару, що свідчить про незаконність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а також подальших дій та рішень відповідача щодо коригування митної вартості товару.

Водночас, суд вважає за необхідне також надати юридичну оцінку решти висновків відповідача, які зазначені в якості підстав прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 29.07.2020 №UA100000/2020/300198/1.

Так, позивачем на вимогу митного органу додатково подано висновок експерта Житомирської торгово-промислової палати №В-1301 від 24.07.2020, який підтверджує відповідність заявленої позивачем митної вартості товарів ринковим цінам на такі товари.

Зауваження відповідача до висновку експерта №В-1301 від 24.07.2020 зводяться до того, що такий висновок ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товарів лише з одного джерела, при цьому експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел.

Разом з цим, як обґрунтовано зауважив позивач, відповідачем не надано інших, ніж зазначені в експертному висновку, джерел інформації щодо товарів. Крім того, у разі сумніву у відповідному експертному висновку, відповідач мав право звернутися до іншого суб`єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування (згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»), однак таке своє право не реалізував.

До того ж, відповідно до статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Тому, вказані зауваження відповідача до висновку експерта Житомирської торгово-промислової палати №В-1301 від 24.07.2020 не нівелюють обов`язок врахування такого висновку.

Також суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що додатково наданий прайс-лист від 05.05.2020 не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості так як цей документ адресовано саме ТОВ «НІАЛА СПОРТ», а згідно загальноприйнятій світовій практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом.

Верховний Суд у постанові від 25.06.2020 у справі №П/811/687/16 зауважив, що прайс-лист не є обов`язковим документом, що передбачений частиною другою статті 53 МК України, який має подати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару.

Згідно постанови Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №826/2277/16 прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому Митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.

Щодо зазначених у відзиві на позову заяву доводів відповідача про те, що декларантом не надано договору про транспортно-експедиторські послуги, а надана довідка про транспортно-експедиторські витрати не є належним та допустимим доказом в розумінні вимог статей 73, 74 КАС України, адже Митним Кодексом України вона не передбачена, суд зазначає наступне.

Під час митного оформлення товару за ЕМД від 27.07.2020 №UA100550/2020/126773

відповідачем не зазначено про не підтвердження витрат позивача на транспортно-експедиторські послуги, не витребувано у позивача додаткових документів на підтвердження таких витрат.

При цьому, встановлено, що декларантом разом із ЕМД від 27.07.2020 №UA100550/2020/126773 на підтвердження витрат позивача на транспортно-експедиторські послуг також подано рахунок-фактуру №LS-4296165 від 23.07.2020 від ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ». Мотивів неврахування цього рахунок-фактуру відповідач не зазначає.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з цим, зміст рішення про коригування митної вартості товарів від 29.07.2020 №UA100000/2020/300198/1 не свідчить про те, що однією з підстав для його прийняття слугувало не подання декларантом договору про транспортно-експедиторські послуги та належних документів на підтвердження витрати на транспортно-експедиторські послуги.

При вирішенні даної справи, суд також враховує наступне.

У постанові від 27.04.2020 у справі №140/804/19 Верховний Суд вказав, що зі змісту положень розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі №160/9473/19 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним митним органом за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв (принципів), які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. У спорах про оскарження акта індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості від 29.07.2020 №UA100000/2020/300198/1, щодо обставин проведення коригування митної вартості та обґрунтування її скоригованого розміру, зазначено «враховуючи неможливість застосування попередніх методів, визначено митну вартість із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях подібних за характеристиками товарів. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: Товар №2 - за митною декларацією №UA100130/2020/706872 від 18.07.2020 - 3,76001 $/кг, Товар № 6 - за митною декларацією №UA500080/2020/123159 від 02.07.2020 - 3,76055 $/кг.

При цьому, у спірному рішенні про визначення митної вартості не зазначено найменування та характеристик товарів, задекларованого за МД №UA100130/2020/706872 від 18.07.2020 та №UA500080/2020/123159 від 02.07.2020, умов поставки таких товарів.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів відділу митного оформлення №2 митного поста «Житомир» Київської митниці Держмитслужби від 29.07.2020 №UA100000/2020/300198/1 не відповідає імперативній вимозі щодо обґрунтованості таких рішень, що свідчить про протиправність та необхідність скасування вказаного рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено обґрунтованості оскаржуваних рішень, а надані позивачем докази та встановлені судом обставини свідчать про протилежне, суд вважає, що наявні підстави для захисту прав позивача у судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно матеріалів позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 242-246, 255 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НІАЛА СПОРТ» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів відділу митного оформлення №2 митного поста «Житомир» Київської митниці Держмитслужби від 29.07.2020 №UA100000/2020/300198/1.

Стягнути з Київської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НІАЛА СПОРТ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2012 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «НІАЛА СПОРТ» (місцезнаходження юридичної особи: 04112, місто Київ, вулиця Руданського, будинок 3А, приміщення 539; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 40356049).

Відповідач - Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (місцезнаходження юридичної особи: 03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, будинок 8-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43997555).

Суддя О.М. Чудак