Справа № 160/27381/21
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Земляника» до Міністерства юстиції України, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна податкова служба України, про визнання незаконними дій, визнання протиправною та скасування постанови,-
30.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Земляника» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі- відповідач-2), державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни (далі - відповідач-3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна податкова служба України, в якій позивач (з урахуванням уточнення від 01.02.2022) просить:
- визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни щодо закінчення виконавчого провадження №64714560 з примусового виконання виконавчого листа №160/6663/20, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 31.12.2020р.;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни про закінчення виконавчого провадження від 13.12.2021, якою закінчено виконавче провадження №64714560 з примусового виконання виконавчого листа №160/6663/20, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 31.12.2020.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
18.01.2022 на адресу суду від позивача надійшов лист з додатками, відповідно до яких було встановлено часткове усунення недоліків позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного сулу від 24.01.2022 було продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 04.01.2022 року, на п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду.
03.02.2022 на адресу суду від позивача надійшла позовна заява (уточнена) від 01.02.2022, в якій позивачем визначено склад відповідачів та уточнено позовні вимоги.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву та третій особі для пояснень до 16.02.2022.
Також, цією ж ухвалою суду витребувано у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження ВП №64714560.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 направлена учасникам справи, відповідачам та третій особі у паперовому вигляді разом із копією позовної заяви з додатками, а також засобами електронного зв`язку.
Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи. Правом на подання відзиву на позов відповідач-1 та відповідач-3 не скористались. Від третьої особи письмових пояснень щодо позовних вимог на адресу суду не надходило.
Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 (суддя Лозицька І.О.) у справі №160/6663/20 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Земляника» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.05.2020 року № 1567213/41544169 про відмову в реєстрації податкової накладної від 11.12.2019 року № 3.

Визнано протиправним та скасовано рішення за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, винесеного Головою комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 09.06.2020 року № 20307/41544169/2, яким залишено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Земляника», , про відмову в реєстрації податкової накладної від 11.12.2019 року № 3 без задоволення.

Зобов`язано Державну податкову служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Земляника», , податкову накладну від 11.12.2019 року № 3 - датою її фактичного направлення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №160/6663/20 набрало законної сили 10.12.2020.

31.12.2020 Дніпропетровським окружним адміністративним судом на підставі та на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №160/6663/20 видано відповідний виконавчий лист про зобов`язання Державну податкову служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Земляника», , податкову накладну від 11.12.2019 року № 3 - датою її фактичного направлення.

24.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Земляника» звернулось до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про прийняття до примусового виконання і відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 31.12.2020 Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/6663/20, яким зобов`язано Державну податкову служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Земляника», , податкову накладну від 11.12.2019 року № 3 - датою її фактичного направлення, яка зареєстрована 03.03.2021 за вх.5365.

На підставі заяви стягувача (ТОВ «Земляника) постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. від 03.03.2021 відкрито виконавче провадження №64714560 з примусового виконання виконавчого листа №160/6663/20, виданого 31.12.2020 Дніпропетровським окружним адміністративним про зобов`язання боржника Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Земляника», , податкову накладну від 11.12.2019 року № 3 - датою її фактичного направлення.

Також у вказаній постанові зазначено про необхідність виконання боржником рішення суду протягом 10 робочих днів.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження згідно із супровідним листом від 03.03.2021 №64714560/20.1/18 направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та для відома.

19.04.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. у рамках виконавчого провадження №64714560 було винесено постанову про накладення штрафу, якою, керуючись ст.ст.63,75 Закону України Про виконавче провадження», за невиконання без поважних причин боржником рішення суду на Державну податкову службу України накладено штраф на корись держави у розмірі 5100,00 грн. Боржника попереджено про відповідальність, передбачену ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», та ст.ст.382 Кримінального кодексу України за умисне невиконання рішення суду.

Копію постанови про накладення штрафу від 19.04.2021 згідно із супровідним листом від 19.04.2021 №64714560/20.1/18 направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та відома.

11.08.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. у рамках виконавчого провадження №64714560 було винесено постанову про накладення штрафу, якою, керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання без поважних причин боржником рішення суду на Державну податкову службу України накладено штраф у розмірі 10200,00 грн. Боржника попереджено про відповідальність, передбачену ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», та ст.ст.382 Кримінального кодексу України за умисне невиконання рішення суду.

Копію постанови про накладення штрафу від 11.08.2021 згідно із супровідним листом від 11.08.2021 №64714560/20.1/18 направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та відома.

09.12.2021 за №64714560/18-20.1 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. направлено до Національної поліції України (та в копії сторонам виконавчого провадження) подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення, в якому, керуючись ст.60 КПК України, ст.ст.18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» просить відкрити кримінальне провадження за фактом умисного невиконання посадовими/службовими особами Державної податкової служби України вимог виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 №160/6663/20 про зобов`язання Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Земляника», , податкову накладну від 11.12.2019 року № 3 - датою її фактичного направлення.

13.12.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №64714560 на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана постанова обґрунтована наступним. На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №64714560 з примусового виконання виконавчого листа від 31.12.2020 №160/6663/20 Дніпропетровського окружного адміністративного суду про зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Земляника» податкову накладну від 11.12.2019 №3 датою її фактичного направлення. Боржником за вказаним виконавчим документом є Державна податкова служба України, стягувачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Земляника». 03.03.2021 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження. Оскільки боржником рішення суду не виконано, керуючись ст.ст.63, 75 Закону 19.04.2021 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100грн. та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. У зв`язку із тим, що боржником повторно рішення суду не виконано, 11.08.2021 державним виконавцем керуючись ст.ст.63, 75 Закону винесено постанову про накладення на Державну податкову службу України штрафу у розмірі 10200,00грн. 09.12.2021 державним виконавцем до Національної поліції України направлено подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення щодо порушення кримінального провадження за фактом умисного невиконання посадовими/службовими особами Державної податкової служби України вимог виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 №160/6663/20 про зобов`язання Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Земляника», , податкову накладну від 11.12.2019 року № 3 - датою її фактичного направлення. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа суду, який його видав, у випадку, передбаченому ч.3 ст. 63 цього Закону.

Не погоджуючись з постановою про закінчення виконавчого провадження, вважаючи дії державного виконавця по закінченню виконавчого провадження незаконними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 2 статті 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст.18 Закону №1404 визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із ч.6 ст.26 цього Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульований статтею 63 Закону №1404.

Так, згідно ч. 1 ст. 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404).

Відповідно до ч.3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, згідно ч. 1, 2 ст. 75 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Отже, з урахуванням викладених норм права державний виконавець, як суб`єкт владних повноважень, в силу положень Основного Закону, повинен виконувати свої повноваження лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення. Прийняттю державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження мають передувати певні дії відносно боржника, послідовність яких визначена Законом №1404. Лише після здійснення всіх необхідних заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, державний виконавець має можливість винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як було зазначено вище, згідно з п.11 ч.1 ст.39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 63 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону № 1404 у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до статті 75 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника (на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) та встановлює новий строк виконання, а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до зазначеної норми, накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності визначено наслідком повторного невиконання боржником без поважних причин рішення суду, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії. Однак звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. виконано певні дії, передбачені ст.ст. 18, 63, 75 Закону №1404, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 31.12.2020 Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/6663/20, а саме: направлено боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження із встановленням строку протягом 10 робочих днів для виконання рішення суду, згідно з постановами державного виконавця від 19.04.2021 та 11.08.2021 накладено штрафи на боржника, попереджено боржника про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду за ознаками злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України, 09.12.2021 за №64714560/18-20.1 направлено до Національної поліції України подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення.

Проте, суд вважає, що відповідачем не вчинено всіх дій, направлених на примусове виконання судового рішення, позаяк державний виконавець не скористався своїм правом, передбаченим п. 3, 14 ч. 3 ст. 18 Закону №1404 та з метою захисту інтересів стягувача не одержав від боржника пояснень, довідок та іншої інформації щодо того, які дії вчинив боржник для виконання рішення суду, не викликав посадових осіб боржника з приводу виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не було вжито всіх можливих та необхідних заходів щодо виконання судового рішення, тому не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження №64714560 з підстав, передбачених п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Відтак, здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру після внесення відповідного подання, оскільки не вийде за межі наданих йому повноважень та не буде діяти не у спосіб, встановлений Законом, оскільки сам факт направлення подання до правоохоронних органів не є підставою закінчення виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 826/14580/16, від 14.05.2020 у справі №408/7181/16-а.

За таких обставин, суд вважає, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни від 13.12.2021 про закінчення виконавчого провадження №64714560 з примусового виконання виконавчого листа №160/6663/20, виданого 31.12.2020 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, прийнята не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо іншої частини позовних вимог, на переконання суду, визнання незаконними дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження №64714560 не призведе до відновлення порушеного права позивача, оскільки оскаржувані дії відповідача не є юридично значимими у спірних відносинах з урахуванням реалізації відповідачем наслідків таких дій у вигляді прийняття постанови від 13.12.2021 про закінчення виконавчого провадження №64714560.

Належним способом захисту у спірних правовідносинах є саме оспорення правомірності постанови державного виконавця від 13.12.2021 про закінчення виконавчого провадження №64714560, чим і скористався позивач.

У зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги в частині визнання незаконними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни щодо закінчення виконавчого провадження №64714560 з примусового виконання виконавчого листа №160/6663/20, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 31.12.2020, такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас, суд зауважує, що Міністерство юстиції України у розумінні приписів ч.3 ст.287 КАС України, якими визначено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, не є належним відповідачем у цій справі.

Згідно статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016р. №1403-VIII систему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції України;

2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві); відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві; управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень); відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

З огляду на викладене, позовні вимоги до Міністерства юстиції України задоволені бути не можуть, органом державної виконавчої служби та належним відповідачем у цій справі є Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, тому суд задовольняє позовні вимоги саме до нього.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 2270,00грн., підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Земляника» (, місцезнаходження: 49127, м.Дніпро, вул.Автопаркова, б.7) до Міністерства юстиції України (, місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Городецького, 13), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Городецького, 13), державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни (місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Городецького, 13), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна податкова служба України (, місцезнаходження: 04053, м.Київ, Львівська площа, 8) про визнання незаконними дій, визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни про закінчення виконавчого провадження №64714560 від 13.12.2021 з примусового виконання виконавчого листа №160/6663/20, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 31.12.2020.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Городецького, 13) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Земляника» (, місцезнаходження: 49127, м.Дніпро, вул Автопаркова, б.7) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривен 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 17.02.2022 року.

Суддя М.М. Бухтіярова