Справа № 420/21390/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області ( місцезнаходження: 67571, Одеська область, Одеський район, с. Фонтанка, вул. Степна, 4) про визнання протиправним та скасування індивідуального акту органу державної влади щодо розпорядження землями держави, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 08 листопада 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області ( місцезнаходження: 67571, Одеська область, Одеський район, с. Фонтанка, вул. Степна, 4), в якій позивач просить:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області № 506-VIII від 17.08.2021 року «Про відмову громадянам України у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок комунальної власності» в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за цільовим призначенням землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, що має кадастровий номер :01:001:1839 (загальна площа 0,7475 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, на території Олександрівської сільської ради (що входить до Фонтанської сільської об`єднаної територіальної громади) Одеського району Одеської область (за межами населених пунктів).

- Зобов`язати Фонтанську сільську раду Одеського району Одеської області надати дозвіл позивачу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за цільовим призначенням землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, що має кадастровий номер :01:001:1839 (загальна площа 0,7475 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, на території Одександрівської сільської ради (що входить до Фонтанської сільської об`єднаної територіальної громади) Одеського району Одеської область (за межами населених пунктів).

Також у позові позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, а також зобов`язати відповідача надати звіт про виконання рішення суду по даній справі у строк встановлений ст. 382 КАС України.

Ухвалою від 15 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження.

Позовна заява обґрунтована тим, що 25.06.2021 року позивач звернулась до Фонтанської сільської ради з окремим клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки: за цільовим призначенням землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, що має кадастровий номер :01:001:1839 (загальна площа 0,7475 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, на території Одександрівської сільської ради (що входить до Фонтанської сільської об`єднаної територіальної громади) Одеського району Одеської область (за межами населених пунктів).

Листом від 31.08.2021 року позивача було повідомлено, що за результатами розгляду даного клопотання було прийнято рішення № 506-VIII від 17.08.2021 року «Про відмову громадянам України у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок комунальної власності», яким було відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації землеустрою щодо поділу земельних ділянок: за цільовим призначенням землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, що має кадастровий номер :01:001:1839 (загальна площа 0,7475 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, на території Олександрівської сільської ради (що входить до Фонтанської сільської об`єднаної територіальної громади) Одеського району Одеської область (за межами населених пунктів).

Підставою для відмови зазначено відсутність у бюджеті Фонтанської сільської ради коштів на відповідні процедури.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною, адже на законодавчому рівні закріплені підстави для відмови, вони є вичерпними і додаткового тлумачення не потребують.

Позивач зазначає, що посилання відповідача на відсутність у бюджеті Фонтанської сільської ради коштів на відповідні процедури не може застосовуватись в даному випадку, адже розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки здійснюється за кошти тієї особи, яка її замовляє.

Також, позивач звертає увагу, що відповідачем було пропущено строк розгляду клопотання передбачений ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Через канцелярію суду 02 грудня 2021 року (вхід. № ЕП/34306/21) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог зазначивши, що вирішення питань регулювання земельних відносин віднесено до виключеної компетенції пленарних засідань сільської ради, постійною депутатською комісією з питань земельних відносин, природокористування, планування території Фонтанської сільської ради опрацьовано клопотання позивача, підготовлено проект рішення.

17.08.2021 року вказаний проект рішення було винесено на розгляд та обговорення сімнадцятої сесії Фонтанської сільської ради VIII скликання, на засіданні яке відбулось 17.08.2021 року, депутатами висловлено думку шляхом голосування та прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо поділу земельних ділянок комунальної власності у тому числі, і громадянці ОСОБА_1 .

Відповідач звертає увагу, що клопотання позивача не розглядалось в порядку ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Також відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не є власником, заставодержателем чи користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1839 (загальна площа 0,7475 га), тобто не є суб`єктом звернення щодо поділу та об`єднання земельної ділянки у відповідності до приписів законодавства, а тому у відповідача не виникає будь-якого обов`язку приймати рішення щодо такого поділу та об`єднання земельної ділянки.

Оскільки, вказана земельна ділянка перебуває у власності Фонтанської сільської ради замовником відповідної проектної документації є сільська рада, проте кошторисом на 2021 рік не передбачено коштів для замовлення документації щодо поділу земельних ділянок для подальшої передачі їх безоплатно у власність.

У свою чергу, 13 грудня 2021 року (вхід. № ЕП/35797/21) позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та просить їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації землеустрою можуть бути також інші юридичні особи та фізичні особи.

Через канцелярію суду 20.12.2021 року (вхід.№ ЕП/36644/21) надійшли заперечення на відповідь на відзив від відповідача, в яких відповідач заперечує проти доводів позивача та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

17.01.2022 року (вхід.№ ЕП/1522/22) від представника позивача надійшли пояснення на заперечення відповідача, в яких представник вкотре наполягає на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 13 грудня 2021 року задоволено клопотання представника позивача та призначено розгляд справи в режимі відеоконференції на онлайн платформі EASYCON за допомогою власних технічних засобів поза межами приміщення суду.

Ухвалою, що занесена до протоколу підготовчого засідання від 13.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 28.01.2022 року.

На судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника, відповідач про причини не з`явлення суд не повідомив.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 28 січня 2022 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (а.с.31).

25.06.2021 року позивач особисто звернулась до Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки: за цільовим призначенням землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, що має кадастровий номер :01:001:1839 (загальна площа 0,7475 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, на території Олександрівської сільської ради (що входить до Фонтанської сільської об`єднаної територіальної громади) Одеського району Одеської область (за межами населених пунктів) (а.с.32).

До заяви додано копію паспорта та ідентифікаційного коду, а також графічний матеріал на бажану земельну ділянку із позначенням місця її розташування.

Також, 25.06.2021 року позивачем надано запит про доступ до публічної інформації з метою з`ясування інформації про земельну ділянку з кадастровим номером: :01:001:1839. (а.с.33)

06.07.2021 року № 02-20/2827 від Фонтанської сільської ради надійшла відповідь на запит про доступ до публічної інформації, в якій зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1839, прощею 0,7475 га розташована за межами населеного пункту с. Олександрівка території Фонтанської сільської ради та не відображена у Генеральному плані населеного пункту, відноситься до земель запасу та знаходиться у комунальній власності територіальної громади Фонтанської сільської ради, про що зроблено запис про реєстрацію у державному реєстрі речових прав від 20.01.2021 року, третім особам не надавалась (а.с.34).

02.07.2021 року Фонтанською сільською радою було надано відповідь на лист позивача від 25.06.2021 року, якою повідомлено, що клопотання та матеріали передані на вивчення депутатської комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території для надання висновку. Про результати його розгляду буде повідомлено додатково. (а.с.38)

29.07.2021 року позивачем надано запит (повторний) про доступ до публічної інформації та 31.08.2021 року № 02-20/4356 Фонтанською сільською радою надано відповідь про результати розгляду клопотання позивача, якою повідомлено, що за результатами клопотання було прийнято рішення № 506-VIII від 17.08.2021 року «Про відмову громадянам України у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо поділу земельних ділянок комунальної власності». (а.с.39)

Відповідно до рішення № 506-VIII від 17.08.2021 року сімнадцятої сесії Фонтанської сільської ради VIII скликання про відмову громадянам України у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо поділу земельних ділянок комунальної власності, яким відмовлено громадянам України у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок комунальної власності, згідно з переліком у зв`язку з відсутністю у бюджеті Фонтанської сільської ради коштів на відповідні витрати (а.с.40).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту «в» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регулюється положеннями статті 118 ЗК України та передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивованої відмови у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Частинами першою та другою статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до частини п`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно із частинами шостою, сьомою статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта.

Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Так, згідно із частиною першою статті 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, до видів якої належить технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (пункт «й» частини другої статті 25).

За загальним правилом, визначеним положеннями статті 50 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Згідно із статтею 56 Закону № 858-IV технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;

в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу;

д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути;

е) нотаріально посвідчену згоду на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні);

є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Зміст наведених норм права свідчить про те, що поділ та об`єднання земельних ділянок за свою суттю фактично є формуванням нової чи нових земельних ділянок, що передбачає певну процедуру щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, його погодження та затвердження в порядку, встановленому ЗК України, який визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 0640/4182/18 від 07.04.2021 року.

Повертаючись до обставин у цій справі суд зазначає, що відповідачем відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок з підстав відсутності у бюджеті Фонтанської сільської ради коштів на відповідні витрати, що не узгоджується з вище наведеними нормами права.

Доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, що позивач не є суб`єктом замовлення такої документації не беруться судом до розгляду, оскільки відповідно до змісту оскаржуваного рішення, підставою для відмови наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок було саме відсутність коштів на відповідні витрати.

Таким чином, враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги визнання протиправним та скасування рішення Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області № 506-VIII від 17.08.2021 року «Про відмову громадянам України у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок комунальної власності» в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за цільовим призначенням землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, що має кадастровий номер :01:001:1839 (загальна площа 0,7475 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, на території Олександрівської сільської ради (що входить до Фонтанської сільської об`єднаної територіальної громади) Одеського району Одеської область (за межами населених пунктів), є правомірними та належать задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Фонтанську сільську раду Одеського району Одеської області надати дозвіл позивачу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за цільовим призначенням землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, що має кадастровий номер :01:001:1839 (загальна площа 0,7475 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, на території Одександрівської сільської ради (що входить до Фонтанської сільської об`єднаної територіальної громади) Одеського району Одеської область (за межами населених пунктів), суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, приписами КАС України передбачено, що суд може зобов`язати відповідача прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано всі умови для прийняття такого рішення, оскільки суд встановив, що відповідач відмовив з підстав, які не передбачені вимогами закону, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положення ч. 4 ст. 245 КАС України.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що вказані позовні вимоги є передчасними та не належать задоволенню.

Одночасно, з метою захисту порушеного права позивача, з огляду на те, що судом встановлено, що відповідач не розглянув заяву позивача у порядку встановленому законом, керуючись приписами ст. 9 КАС України, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання від 25.06.2021 року у порядку та спосіб передбачені Земельним Кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, частково не довів правомірності своєї бездіяльності, в зв`язку з чим позовні вимоги належать задоволенню частково.

Також в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з Державного бюджету України та витрати на професійну правничу допомогу

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір належить стягненню пропорційно з відповідача на користь позивача.

Стосовно витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Через канцелярію суду 13 грудня 2021 року (вхід. № ЕП/35795/21) представником позивача надано заяву про стягнення судових витрат у розмірі 36000 грн.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.10.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ковальчуком О.М. укладено договір № 10/2-4 про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 2 цього Договору, Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта на території України з метою набуття прав на землю на підставі ст. ст. 8, 14, 19, 68 та ч. 2 ст. 40 Конституції України, ст. ст. 116,118,121,122 Земельного кодексу України, ст. 25 Закону України «Про землеустрій» та захисту пов`язаних з цим прав та законних інтересів, з цього приводу адвокат від імені клієнта має право представляти інтереси у тому числі в органах Держгеокадастру в Одеській області, в усіх судах з правом подавати від імені довірителя відповідні заяви клопотання, відводи… тощо.

Пунктом 3 Договору передбачено, що Адвокат та Клієнт за цим договором погоджують такі гонорарні відносини: Зустріч та усна консультація з клієнтом 1000,00 гри. / одна година; Складання та підготовка клопотань, заяв, запитів, адвокатських запитів - 1500,00 грн. один документ/ І година; Написання позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду - 15000,00 грн. один документ / 3 години; написання заяв, клопотань та подача їх до сулу 1500 грн. один документ/одна година; Участь адвоката у судових засіданнях в судах першої інстанції - 3000,00 грн. одна година/одне засідання; Написання відповіді на відзив/відзиву/заперечення в судах першої інстанції - 5000,00 грн. один документ / одна-три години.

Компенсація витрат, пов`язаних з виконанням цієї угоди, та інші або додаткові послуги умови мають бути врегульовані додатковою угодою.

Пунктом 4 цього договору передбачено, що Клієнт має право передавати АДВОКАТУ документи, необхідні для виконання доручення клієнта на зберігання згідно Акту прийому-передачі, при цьому відповідно до ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документи, пов`язані з виконанням АДВОКАТОМ доручення, не підлягають оглядові, розголошенню чи, вилученню без його згоди.(а.с.42)

Так, 05.11.2021 року сторонами укладено додаток № 1 до договору про надання правової допомоги №10/2-4 від 15.10.2020 року акт прийому-передачі юридичних послуг, відповідно до якого погоджено наступний розрахунок вартості послуг адвоката:

1. Зустріч та усна консультація з клієнтом вартістю 1000,00 грн., тривалістю одна година 1000,00 грн.

2. Складання та підготовка клопотання, запитів до Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області вартістю за 1500 годину. 1 клопотання, 3 запити - 6000,00 грн.

3. Написання, підготовка та подача позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправним рішення про відмову у наданні дозволу … та зобов`язання вчинити певні дії вартістю 15000 грн. тривалістю 6 годин, всього 15 000 грн.

4. Написання, підготовка, відправка сторонами та до суду клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного провадження вартістю 1500,00 грн., за 1 годину, 1 документ 1500,00 грн.

Всього надано послуг на суму 23500 грн. (а.с.43).

Також, суд встановив, що між сторонами підписано додаток № 2 до договору відповідно до якого погоджено наступний розрахунок вартості послуг адвоката:

1. Написання, підготовка, відправка сторонам відповіді на відзив вартістю 5000,00 грн., тривалістю 1 документ 3 години, всього 5000,00 грн.

2. написання, підготовка, відправка сторонам та до суду заяви про стягнення судових витрат по справі № 420/21390/21 вартістю 1500,00 грн., 1 документ 1 година, всього 1500 грн.

3. участь адвоката у двох судових засіданнях по справі 3000,00 грн., 2 судових засідання , 6000,00 грн.

Всього на суму 12500 грн.

На підтвердження факту оплати послуг за даним Договором позивачем надано прибутковий касовий ордер №10/2-4 від 05.11.2021 року про сплату послуг у розмірі 23500,00 грн. та прибутковий касовий ордер №10/2-4/2 від 05.11.2021 року про сплату послуг у розмірі 12500,00 грн.

Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Оцінивши наданий позивачем детальний опис (наданих послуг) з урахуванням категорії даної справи, конкретних обставин у цій справі, суд доходить висновку, що наведені у цьому опису витрати на проведену роботу не є неминучими та фактичними, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Однак, суд звертає увагу, що надання таких послуг має бути необхідним.

Враховуючи вищевикладені висновки, суд вважає, що витрачений адвокатом час на зустріч з клієнтом та усну консультацію, складання клопотань та запитів до відповідача, написань клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, заяви про розподіл судових витрат не є неминучими витратами, оскільки вони охоплюються роботою написання позовної заяви, а тому не належать відшкодуванню.

Стосовно витрат на підготовку позову щодо написання, підготовки та написання позовної заяви, відповіді на відзив, тривалістю 6 годин в сумі 15 000 грн. та 3 години в сумі 5000 грн., суд зазначає, що такі витрати є неминучими, однак, виходячи з категорії даної справи, яка є нескладною, змісту складених представником позивача документів, кількості застосованого законодавства, суд доходить висновку, що фактичними та неминучими витратами на підготовку позову є 2000 грн. та на підготовку відповіді на відзив є 1000 грн., всього: 3000 грн.

Решт витрат, зокрема на участь у судовому засіданні, суд зазначає, що ці витрати є безпідставними, оскільки було призначено два судових засідань, на яких представник позивача участь не брав.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, керуючись приписами ч. 3 ст. 139 КАС України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, витрати на правничу допомогу належать стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1500 грн.

Також у позовній заяві позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення.

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає, що воно не належить задоволенню, з таких підстав.

Частиною 2 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи те, що зазначена норма не є імперативною та позивачем не надано доказів того, що рішення не буде виконане відповідачем добровільно, суд вважає, що клопотання не належить задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області ( місцезнаходження: 67571, Одеська область, Одеський район, с. Фонтанка, вул. Степна, 4) про визнання протиправним та скасування індивідуального акту органу державної влади щодо розпорядження землями держави, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області ( місцезнаходження: 67571, Одеська область, Одеський район, с. Фонтанка, вул. Степна, 4) № 506-VIII від 17.08.2021 року «Про відмову громадянам України у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок комунальної власності» в частині відмови ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за цільовим призначенням землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, що має кадастровий номер :01:001:1839 (загальна площа 0,7475 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, на території Олександрівської сільської ради (що входить до Фонтанської сільської об`єднаної територіальної громади) Одеського району Одеської область (за межами населених пунктів).

Зобов`язати Фонтанську сільську раду Одеського району Одеської області ( місцезнаходження: 67571, Одеська область, Одеський район, с. Фонтанка, вул. Степна, 4) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 25.06.2021 року про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за цільовим призначенням землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, що має кадастровий номер :01:001:1839 (загальна площа 0,7475 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, на території Олександрівської сільської ради (що входить до Фонтанської сільської об`єднаної територіальної громади) Одеського району Одеської область (за межами населених пунктів).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути зв рахунок бюджетних асигнувань Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області ( місцезнаходження: 67571, Одеська область, Одеський район, с. Фонтанка, вул. Степна, 4) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України

Суддя Л.Р. Юхтенко