Справа № 640/36383/21
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 8706 від 07.09.2017;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.11.2017, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 21.11.2017, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 21.11.2017, винесене Головним управлінням Державної фіскальної Служби у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року визнано зловживанням процесуальними правами та такими, що суперечать завданню адміністративного судочинства умисні дії в.о. директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» Ярославенко І.В. щодо подання позовних заяв в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» з ідентичними підставами та аналогічними предметом позову, а також з ідентичним суб`єктивним складом учасників справи, систематичного невиконання процесуальних обов`язків щодо усунення недоліків позовної заяви та введення суд в оману щодо обрахунку строків звернення до суду з позовною заявою № 640/36383/21, що свідчить про зловживання процесуальними правами з боку в.о. директора Ярославенко І.В., наслідком чого є перешкоджання здійсненню правосуддя у встановленому процесуальним законом порядку. Позовну заяву повернуто без розгляду. Накладено на в.о. директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» Ярославенко І.В. штраф у розмірі 6800,00 грн за умисне зловживання процесуальними правами та перешкоджання здійсненню правосуддя, стягнувши штраф в дохід Державного бюджету України у встановленому законодавством порядку.

Суд першої інстанції виходив з того, що подаючи дану позовну заяву позивач умисно зловживає своїми процесуальними правами.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що відсутні судові рішення та позовні заяви, що перебувають у провадженні суду з тим самим предметом спору. Зазначає, що певні недоліки у позовних заявах виникли через неузгодженість дій працівників Товариства. Також звертає увагу, що неодноразове звернення з позовними заявами свого часу було обумовлено відсутністю будь-якої інформації щодо їх прийняття та подальшого руху на сайті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся з адміністративним позов до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень.

Позов зареєстрований канцелярією суду 09.12.2021, тобто більш ніж 4 роки після прийняття спірних рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивача наголошує на протиправності оскаржуваних наказу та податкових повідомлень рішень, оскільки такі наказ та податкові повідомлення рішення, на думку позивача, прийняті з порушенням чинного законодавства, а відтак є такими, що підлягають скасуванню.

Суд вважає, що дії позивача щодо подання вказаної позовної заяви є зловживанням його процесуальними правами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, що в.о. директора (керівника) ТОВ «Світ Плюс» Ярославенко І.В. подано позовну заяву про оскарження наказу Головного управління Державної фіскальної Служби у м. Києві № 8706 від 07.09.2017 та податкових повідомлень-рішень від 21.11.2017 № , № 2; № 2. Позов зареєстрований канцелярією суду 09.12.2021.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом, то у позовній заяві позивачем зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення датовані 21.11.2017, а отримані значно пізніше, а тому, на думку позивача, кінцевий термін на оскарження (1095 днів) припадає на час оголошеного з 11.03.2020 по 31.12.2021 карантину і має бути продовженим до його закінчення.

Суд першої інстанції вважає, що у даному випадку позивач не зазначає дату отримання оскаржуваних рішень, з метою маніпулювання обставинами щодо обрахунку (перебігу) строку звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі № 640/36383/21 судом першої інстанції за даними з КП «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що на розгляд Окружного адміністративного суду м. Києва у листопаді 2017 року надійшла позовна заява ТОВ «Світ Плюс» до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування наказу від 07.09.2017 № 8706, однак, ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Маруліною Л.О. від 30.11.2017 у справі № 826/14269/17 позовну заяву повернуто позивачу, оскільки не було виконано вимоги ухвали суду від 10.11.2017 про залишення позовної заяви без руху.

Тобто, про оскаржуваний наказ № 8706 від 07.09.2017 позивачу було відомо ще у листопаді 2017 року.

Також, за даними з КП «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що у березні 2018 року на розгляд Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла позовна заява ТОВ «Світ Плюс» до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування Акту № 423/26-15-14-02-02/34353218 від 23.10.2017 та тих самих, що і за даним позовом, податкових повідомлень-рішень від 21.11.2017 № , № 2 та № 2.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2019 у справі № 826/3629/18 позов задоволено частково та скасовано податкові повідомлення-рішення від 21.11.2017 № , № 2 та № 2.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2020 у справі № 826/3629/18 апеляційну скаргу ГУ ДФС у м. Києві задоволено та скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2019, провадження у справі в частині оскарження Акту № 423/26-15-14-02-02/34353218 від 23.10.2017 закрито та у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.11.2017 № , № 2 та № 2 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20.11.2021 у справі № 826/3629/18 касаційну скаргу задоволено частково, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2020 змінено, доповнено її мотивувальну частину висновками, викладеними у постанові касаційної інстанції, в іншій частині постанову Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2020 залишено без змін.

При цьому порівнявши підстави позову, викладені у судових рішеннях у справі № 826/3629/18 та підстави позову, що викладені у позовній заяві у даній справі (№ 640/36383/21), суд першої інстанції вказав, що такі підстави позову є однаковими, що свідчить про те, що оцінку правомірності прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень вже було надано в межах адміністративної справи № 826/3629/18.

Крім того, як вбачається з КП «Діловодство спеціалізованого суду» на розгляд Окружного адміністративного суду м. Києва у листопаді 2020 року надійшла позовна заява № 640/28726/20 за позовом ТОВ «Світ Плюс» до ГУ ДПС у м. Києві, в якому позивач також просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби України № 8706 від 07.09.2017, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення № 2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 721 676,00 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 682 087 грн, а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 39 589,00 грн; № 2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 1 621 785 грн, з яких за основним платежем - 1 297 428 грн, а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 324 357 грн; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з земельного податку у розмірі 6 227 825,20 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 4 982 260,16 грн, а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 245 565,04 грн.

При цьому, зі змісту позовної заяви, поданої до суду за № 640/28726/20, вбачається (аркуш 14 позовної заяви), що позивачем відносно строків звернення до суду зазначено про те, що податкові повідомлення-рішення від 21.11.2017 № , № 2; № 2 товариством отримано 27.11.2017.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.12.2020 у справі №640/28726/20 позовну заяву ТОВ «Світ Плюс» було повернуто позивачу, на підставі клопотання позивача про відкликання позовної заяви.

Крім того, за даними з КП «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що на розгляд Окружного адміністративного суду м. Києва у листопаді 2020 року позивачем було подано до суду ще одну (аналогічну) позовну заяву № 640/29578/20 за позовом ТОВ «Світ Плюс» до ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказу від 07.09.2017 № 8706 та податкових повідомлень-рішень від 21.11.2017 №, №2 та №2.

Так, зі змісту позовної заяви, поданої до суду за № 640/29578/20 вбачається (аркуш 14 позовної заяви), що позивачем відносно строків звернення до суду зазначено про те, що податкові повідомлення-рішення від 21.11.2017 № , № 2; № 2 товариством отримано 27.11.2017.

Разом з тим, ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2020 позовну заяву за № 640/29578/20 повернуто ТОВ «Світ Плюс». Підставою для повернення такої позовної заяви слугувало те, що ТОВ «Світ Плюс» було подано іншу позовну заяву за №640/29751/20, а відтак суддею в ухвалі від 11.12.2020 за позовною заявою № 640/29578/20 зроблено висновок про те, що вказаний позов поданий до суду до цього самого відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Так, дійсно, як вбачається з КП «Діловодство спеціалізованого суду» на розгляд Окружного адміністративного суду м. Києва у листопаді 2020 року подано ще одну (аналогічну) позовну заяву за № 640/29751/20 за позовом ТОВ «Світ Плюс» до ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказу від 07.09.2017 № 8706 та податкових повідомлень-рішень від 21.11.2017 № , № 2 та № 2.

При цьому, зі змісту позовної заяви, поданої до суду за № 640/29751/20, також вбачається (аркуш 14 позовної заяви), що позивачем відносно строків звернення до суду зазначено про те, що податкові повідомлення-рішення від 21.11.2017 №, №2, №2 товариством отримано також 27.11.2017.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2021 позовну заяву за №640/29751/20 повернуто «Світ Плюс», у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду від 02.12.2020 про залишення позовної заяви без руху та не усуненням недоліків позовної заяви.

При цьому, проаналізувавши предмет та підстави позову, що викладені позивачем у позовних заявах № 640/29578/20, № 640/ 29751/20 та № 640/28726/20 , суд першої інстанції зазначає що такі предмет та підстави позову є аналогічними (ідентичними) предмету та підставам позову, викладеним у даній позовній заяві за № 640/36383/21.

Тобто, підстави та предмет позову за двома позовними заявами у сукупності є аналогічними.

Більш того, в межах позовних заяв №640/29578/20, №640/29751/20 та №640/28726/20 позивачем зазначено про отримання ТОВ «Світ Плюс» податкових повідомлень-рішень саме 27.11.2017.

Натомість, суд першої інстанції вкотре зазначив, що до суду з даним позовом позивач звернувся 09.12.2021, маніпулюючи протягом усього часу з 2017 із зверненнями до суду та зловживаючи правами з метою, як вбачається, досягнення ефекту неузгодженості податкових зобов`язань у зв`язку із судовим оскарженням податкових повідомлень-рішень. Суддя приходить до висновку про те, що позивач зазначаючи у даній позовній заяві № 640/36383/21 про те, що оскаржувані податкові повідомлення рішення були отримані позивачем нібито «набагато пізніше», по суті відверто вводить суд в оману, оскільки наведені відомості спростовуються самим позивачем, що здійснюється, на переконання суду, задля маніпулювання перебігом строків звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду аналогічний позов (№ 640/36383/21) до цього самого відповідача з аналогічним предметом та з однакових підстав, в якому позивач зловживаючи своїми процесуальними правами вводить суд в оману щодо перебігу строків звернення до суду начебто задля дотримання строку звернення до суду з даним позовом.

При цьому, за звернення до суду з даним позовом позивачем також не було сплачено судовий збір у розмірах, визначених Законом України «Про судовий збір».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 45 КАС України зловживанням процесуальними правами є подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, що має місце у даному випадку.

Частиною 3 ст. 45 КАС України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Зважаючи на наявність у системі діловодства декількох аналогічних позовних заяв до цього самого відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав, що, за висновком судді, є зловживанням процесуальними правами, суддя приходить до висновку про повернення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 3 ст. 45 КАС України.

У взаємозв`язку з наведеним та в контексті поданих представником позивача позовних заяви шляхом маніпуляції автоматичним розподілом справ між суддями, слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 45 КАС України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За усталеною практикою правозастосування, зловживання процесуальними правами є можливим, якщо внаслідок реалізації права створюється перешкода у вирішенні завдань адміністративного судочинства.

Механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснює процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на юридичні факти, з якими закон пов`язує настання певних наслідків.

Незважаючи на те, що такі дії мають повністю штучний характер, тобто не підкріплюються фактами об`єктивної дійсності, певні правові наслідки, які вигідні особі, все ж таки можуть існувати.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Розмір прожиткового мінімуму застосовується у розмірі - 2 270,00 грн (розрахункова величина). Штраф може складати від 681,00 грн до 6 810,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 149 КАС України у випадку, зокрема, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Можливість застосування передбачених частиною третьою ст.45 КАС України наслідків визнання зловживанням процесуальними правами до позовної заяви також підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі №9901/23/21, від 07 листопада 2019 року у справі №9901/324/19, від 14 березня 2019 року у справі №99101/34/19.

Доводи апелянта щодо відсутності судових рішень та позовних заяв, що перебувають у провадженні суду з тим самим предметом спору спростовуються вищевикладеними обставини, а саме фактом їх подання, реєстрації судом та прийняття відповідних процесуальних рішень.

Твердження апелянта, що певні недоліки у позовних заявах виникли через неузгодженість дій працівників Товариства на переконання колегії суддів є необґрунтованими, оскільки подаючи позовну заяву та вчиняючи певні процесуальні дії, сторона бере на себе обов`язок добросовісно користуватися наданими їй правами, оскільки такі права не є абсолютними та необмеженими, а повинні узгоджуватися із певним колом процесуальних обов`язків. Свавільне користування своїми правами без належного рівня відповідальності та усвідомлення за свої дії не може покладати на суд непередбачений тягар зобов`язань.

Крім того, доводи апелянта, що неодноразове звернення з позовними заявами свого часу було обумовлено відсутністю будь-якої інформації щодо їх прийняття та подальшого руху на сайті не підтверджується належними доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які офіційні звернення позивача та відповіді на них щодо не реєстрації поданої позовної заяви.

При цьому, певні порушення процесуального строку судом щодо прийняття та розгляду позовної заяви не надає повноважень позивачу на неодноразову подачу аналогічної позовної заяви, оскільки в такому разі суд зобов`язаний приймати рішення у відповідності до приписів КАС України. Процесуальні порушення суду можуть бути підставою для скасування відповідного судового рішення, однак не є підставою для ігнорування норм процесуального законодавства з боку сторони по справі та не надає їй додаткових, не передбачених КАС України, преференцій.

Колегія суддів звертає увагу на те, що саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отож, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 45, частині восьмій статті 139, частині першій статті 144, пункті 5 частини першої статті 145, статті 149 КАС України.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню адміністративного судочинства. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що проаналізувавши вказані обставини у сукупності, в рамках ознайомлення з матеріали позовної заяви № 640/36383/21 та проведеним аналізом відомостей з БД «Діловодство спеціалізованого суду», вбачається зловживання представником позивача, в.о. директора Ярославенко І.В. процесуальними правами, зокрема, щодо подання позовних заяви з ідентичними підставами та аналогічним предметом позову, а також з ідентичним суб`єктивним складом учасників справи, наслідком чого є перешкоджання здійсненню правосуддя у встановленому процесуальним законом порядку, систематичного невиконання процесуальних обов`язків щодо усунення недоліків позовної заяви та введенням суд в оману щодо обрахунку строків звернення до суду з позовною заявою № 640/36383/21, у зв`язку з чим, враховуючи умисний характер таких дій, наявні підстави для накладення на в.о. директора ТОВ «Світ Плюс» Ярославенко І.В. штрафу у розмірі 6800,00 грн, який є адекватним/співмірним вчиненим порушенням.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» - залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 18.02.2022.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна