Справа № 520/759/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бабаєв А.І.

08 лютого 2022 р.Справа № 520/759/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Носаченка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПАРТС-ВМ» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПАРТС-ВМ» до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

В с т а н о в и в:

21.01.2021 року позивач ТОВ «АВТОПАРТС-ВМ» звернулося до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби (правонаступником якої є Харківська митниця, далі - митний орган)про коригування митної вартості товарів№UА807000/2020/001355/2 від 28.07.2020 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807170/2020/00835 від 28.07.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при здійсненні митного оформлення ним для підтвердження митної вартості поставки товару та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) було надано усі документи, які передбачені чинним законодавством, зокрема, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України). Митну вартість було заявлено за ціною договору (контракту). Однак, незважаючи на надані документи, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації. Рішенням про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/001355/2 від 28.07.2020 року відповідачем визначено більшу митну вартість товарів, на підставі резервного методу визначення митної вартості. У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості позивачу відмовлено в прийнятті митної декларації і видано картку відмови в прийнятті митної декларації.

Також, позивач зазначив, що подані до митного оформлення документи за назвою та змістом відповідали вимогам встановленим ст. 53 МК України, тоді як митниця не довела, що подані декларантом позивача для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачено або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, митниця не обґрунтувала, та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом № 1).

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов митний орган вказує, що під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД № UA807170/2020/037384 від 27.07.2020 року спрацювали профілі ризиків, згенеровані Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) щодо можливого заниження митної вартості товарів. Спрацювання ризиків АСАУР є підставою не для визначення митної вартості, а саме для більш поглибленого аналізу наданих до митного оформлення документів та обрання відповідних заходів митного контролю.

Також, відповідач зазначив, що робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Аналіз цінової бази ЄАІС Держмитслужби показав, що рівень митної вартості подібних товарів за фактами митних оформлень митницями України був значно вищим ніж заявлений в ЕМД № UA807170/2020/037384 від 27.07.2020 року.

Митний орган, посилаючись на висновки Верховного суду у постанові від 15.08.2019 року по справі 826/19400/15, зазначає, що спрацювання профілю ризику в системі АСАУР вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребовування додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, а ненадання декларантом жодного запитуваного документу на законну вимогу митниці свідчить про обґрунтований сумнів митниці у правильності обрання методу визначення митної вартості та правильності її обчислення.

Також, відповідач зазначає, що контракт № UA18RU-AVP від 06.02.2018 року є непрямим контрактом, тобто укладеним не з виробником товару. Проте, договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, та жодних відомостей щодо вартості товарів, наданої саме виробником, що узгоджується з п. 1 ч. 3 ст. 53 МК України, до митниці надано не було.

Крім того, митний орган зазначає, що за результатами поглибленої перевірки ним було встановлено, що витрати на транспортування оцінюваних товарів, як обов`язкова складова митної вартості, декларантом підтверджені неналежним чином, оскільки наданий документ є похідним від основного документу, на підставі якого позивачу надавалися послуги з перевезення договору транспортного експедирування, який не був поданий до митного оформлення разом з ЕМД № UA807170/2020/037384 від 27.07.2020 року. Це підтверджується відсутністю у графі 44 зазначених ЕМД реквізитів документа за кодом « 4301», яким має бути позначено такий документ відповідно до Класифікатора документів.

Також, відповідач вказує, що рахунок фактура про транспортно-експедиційні послуги № 27/07 від 27.07.2020 року виписано на підставі договору №18-2210 від 22.10.2018 року та заявки №20/70-20 від 20.07.2020 року. Тобто, на момент митного оформлення у позивача був у наявності договір та заявка, які до митного оформлення він не подав. Окрім того, рахунок-фактура про транспортно-експедиційні послуги № 27/07 від 27.07.2020 року виписано ТОВ «ДИА-ТРАНС», а перевезення здійснювала інша особа ( ОСОБА_1 ) відповідно до CMR б/н від 22.07.2020 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року у задоволенні адміністративного позову ТОВ «АВТОПАРТС-ВМ» про визнання протиправними та скасування рішень відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що контролюючий орган підчас винесення рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2020/001355/2 від 28.07.2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807170/2020/00835 від 28.07.2020 року діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому такі рішення скасуванню не підлягають.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ТОВ «АВТОПАРТС-ВМ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги його адміністративного позову.

Аргументи, наведені ТОВ «АВТОПАРТС-ВМ» в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові.

Також, позивач зазначає, що судом першої інстанції не обґрунтовано зроблено висновок, що документи, які надавалися для митного оформлення не можуть вважатись такими, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Крім того, позивач вказує, що відповідачем не зазначено, в яких документах, що ним надавалися для підтвердження числових значень складових заявленої митної вартості товару при його митному оформленні містилися розбіжності, були наявні ознаки підробки або які відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару в документах були відсутні. При цьому, у спірному рішенні про визначення митної вартості товару не наведено належних підстав неможливості застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту), не наведено обґрунтованого розрахунку скоригованої митної вартості , що є належною та достатньою підставою для його скасування.

У відзиві на апеляційну скаргу митний орган просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ «АВТОПАРТС-ВМ» (покупець) та ТОВ «МЕРИДИАН АНК» (продавець, Росія) укладено контракт № UA18RU-AVP від 06.02.2018 року, згідно якого:

Згідно вищевказаного контракту умовами поставки товару є Інкотермс-2010.

Відповідно до Специфікації № 20/13 від 21.07.2020 року до контракту ТОВ «МЕРИДИАН АНК» було здійснено поставку товару на загальну суму 3.983.719,40 рублів РФ на умовах FCA-Ульяновск, порядок сплати за товар протягом 180 днів з моменту підписання Специфікації, згідно п. 5.1. контракту.

27.07.2020 року декларантом до митного оформлення було подано електронну митну декларацію № UА807170/2020/037384 (а.с. 11-13).

Разом з митною декларацією позивачем для підтвердження митної вартості товару подано:

- рахунок-фактура (інвойс) № 200734 від 22.07.2020 року;

- автотранспортну накладну від 22.07.2020 року;

- декларація про походження товару № 200734 від 22.07.2020 року;

- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 27/07 від 27.07.2020 року;

- документ на підтвердження вартості перевезення товару № 23/02 від 23.07.2020 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу № UA18RU-AVP від 06.02.2018 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору № 20/13 від 21.07.2020 року;

- заяву декларанта від 27.07.2020 року;

- копію митної декларації країни відправлення № 10418010/220720/0198002 від 22.07.2020 року.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 54 та ч. 3 ст. 53 МК України посадовою особою митниці 27.07.2020 року на адресу декларанта направлене електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів.

Позивачем надано відповідачу лист від 27.07.2020 року, в якому зазначено, що у зв`язку з тим, що підприємство надало усі можливі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, задекларованих у МД № UА807170/2020/037384 від 27.07.2020 року та надати більше документів ТОВ «АВТОПАРТС-ВМ» невзмозі, для уникнення необґрунтованого простою автотранспортних засобів просить прийняти рішення про коригування митної вартості товарів.

За результатами проведених консультацій 28.07.2020 відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807170/2020/00835 та прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості № UА807000/2020/001355/2. (т. 2, а.с. 77-82, 83-84).

У вказаному рішенні (графа 33) митний орган зазначив наступну причину коригування:

«У відповідності до вимог п. 5 ст. 55 та п. 4 ст. 57 МК України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено в електронному повідомленні, направленому декларанту. Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст. ст. 54, 55, 57, 58, 59, 60, 62, 63 МК України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п. 3 ст. 53 МК України, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості.»

На підставі митної декларацій № UA 807170/2020/037637 вищезазначений товар випущено у вільний обіг з забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчислених декларантом, та сумою митних платежів, обчислених митним органом.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями МК України від 13.03.2012 року № 4495-VI.

Статтею 248 МК України унормовано, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до Митного кодексу України не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ, про документи, які надані митному органу під час здійснення попередніх митних оформлень та знаходяться в розпорядженні митного органу, проставляється символ «m». Класифікатор документів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 (далі - Класифікатор документів).

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1.) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених, у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2.) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3.) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4.) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5.) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6.) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7.) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8.) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правовою позицією, викладеною у постанові від 15.08.2019 року по справі № 826/19400/15 Верховний Суд дійшов висновку, що вищенаведений перелік документів є обов`язковим для надання при митному оформленні товару.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 54 МК України визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями ч. 5 ст. 54 МК України закріплено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Тобто, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості. Зазначене можливо здійснити зокрема шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією - рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено і інформація про які ретельно перевірялась.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД № UA807200/2020/000185 від 11.01.2021 року, здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог ст. 54 МК України шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також статтями 336, 337, 363 МК України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Положеннями ч. 3 ст. 53 МК України закріплено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Положеннями ст. 58 МК України закріплено метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до ч. 9 ст. 58 МК України розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

За приписами ч. 21 ст. 58 МК України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Своєю чергою, ч. 2 ст. 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Колегія суддів зазначає, що під час здійснення контролю митної вартості за митною декларацією № UА807170/2020/037384 від 27.07.2020 року встановлено, що документи надані декларантом не містять всіх відомостей щодо витрат на транспортування.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів зокрема є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Статтею 9 Закону України від 01.07.2004 року № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» унормовано, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Відповідно до п.10.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363 перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених Договорів із Замовниками згідно з заявками (додаток 1) або за разовими договорами (додаток 2).

Так, декларантом на момент митного оформлення надано міжнародну автотранспортну накладну, рахунок на оплату № 27/07 від 27.07.2020 року про оплату транспортно-експедиційних послуг та довідку про транспортні витрати № 23/02 від 23.07.2020 року. Зі змісту міжнародної автотранспортної накладної встановлено, що перевізником зазначено «Volotkovych O.I. PE».

Проте, довідку про транспортно-експедиційні витрати № 23/02 від 23.07.2020 року та рахунок на оплату № 27/07 від 27.07.2020 року про оплату транспортно-експедиційних послуг складено ТОВ «ДІА-ТРАНС».

Отже, довідку про транспортно-експедиційні витрати № 23/02 від 23.07.2020 року та рахунок на оплату № 27/07 від 27.07.2020 року про оплату транспортно-експедиційних послуг складено не особою, яка здійснювала перевезення товару. За таких обставин, вищевказані документи не можуть вважатись документами, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Таким чином, декларантом не надані передбачені законодавством України документи, що містять відомості щодо витрат пов`язаних з транспортуванням оцінюваних товарів.

Разом з тим, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 54 та ч. 3 ст. 53 МК України посадовою особою митниці 27.07.2020 року на адресу декларанта було направлене електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів.

Додаткових документів щодо витрат на транспортування надано не було, що не заперечувалось сторонами по справі.

При цьому, позивачем до суду надано копію договору про транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів № 18-2210 від 22.10.2018 року укладеного між ТОВ «ДІА-ТРАНС» та ТОВ «АВТОПАРТС-ВМ», копію додаткової угоди № 1 від 30.12.2019 року до вказаного договору та копію заявки на транспортно-експедиційне обслуговування № 20/07-20 від 20.07.2020 року.

Проте, вищевказаних документів на момент митного оформлення товарів та під час проведення консультацій з декларантом до митного органу надано не було.

За приписами ч. 1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що контролюючий орган під час винесення рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2020/001355/2 від 28.07.2020 року діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому таке рішення скасуванню не підлягає.

Інші доводи позивача означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПАРТС-ВМ" залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі складена і підписана 18 лютого 2022 року.