Справа № 640/16568/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року м. Київ № 640/16568/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Держаної фіскальної служби у м. Києві; Уповноваженої особи ГУ ДФС у м. Києві головного державного ревізора-інспектора відділу погашення заборгованості з єдиного внеску управління погашення боргу ГУ ДС у м. Києві Серової Тетяни Станіславівни; Головного управління ДПС у м. Києві
проскасування вимоги про сплату боргу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держаної фіскальної служби у м. Києві, Уповноваженої особи ГУ ДФС у м. Києві головного державного ревізора-інспектора відділу погашення заборгованості з єдиного внеску управління погашення боргу ГУ ДС у м. Києві Серової Тетяни Станіславівни, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) від 13 серпня 2019 року №Ф-63973-17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2019 залучено в якості співвідповідача у справі №640/16568/19 Головне управління ДПС у м. Києві, розгляд справи розпочато спочатку.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що систематично у добровільному порядку здійснює сплату платежів згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, що навіть за умови існування спору про наявність або відсутність у Законі України від 08.07.2010 №2464-VI норм, що визначають адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення незалежної професійної діяльності, свідчить про незаконність оскаржуваного рішення від 13 серпня 2019 року №Ф-63973-17.

Окрім цього, на переконання позивача, оскаржуване рішення від 13 серпня 2019 року №Ф-63973-17 складене з грубим порушенням вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, оскільки необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечують, вказавши про правомірність оскаржуваної вимоги, прийнятої у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку зі сплатою єдиного внеску не в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 серпня 2019 року №Ф-63973-17, згідно якої станом на 31 липня 2019 року за ОСОБА_1 обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску в розмірі 5417,94 грн.

Вважаючи таку вимогу про сплату боргу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК) в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК дає визначення поняттю «працівник» - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відносини щодо сплати єдиного внеску особою, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно отримує дохід від роботодавця, що використовує її працю на умовах трудового або цивільно-правового договору, або на інших умовах, передбачених законодавством, Законом №2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

Особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний соціальний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не отримує дохід від роботодавця, який використовує її працю на умовах трудового або цивільно-правового договору, або на інших умовах, передбачених законодавством. В іншому випадку така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення правових норм, якими врегульована сплата єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС як самозайняті особи, зокрема особи, які мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно отримують доход від роботодавця, який використовує їх працю на підставі трудового або цивільно-правового договору, або інших умовах, передбачених законодавством, спричиняє подвійну сплату єдиного внеску (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Такий правовий висновок щодо застосування норм Закону №2464-VI відповідає висновку, який Верховний Суд зробив в постанові від 27.11.2019 у адміністративній справі №160/3114/19 та в подальшому був підтриманий, зокрема в постанові від 04.12.2019 у адміністративній справі №440/2149/19.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позивач у період здійснення адвокатської діяльності був зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу. Та обставин, що позивач не отримував дохід від своєї діяльності за спірний період не звільняє останнього від сплати ЄСВ у встановленому розмірі.

Платник ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) перебуває на податковому обліку в ДПІ в Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - адвокат, дата встановлення ознаки незалежної професійної діяльності -01.04.2017, дата зняття ознаки незалежної професійної діяльності - відсутня, стан платника - 0 (платник за основним місцем обліку).

З індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 вбачається, протягом періоду 2017- березень 2018 року перерахування єдиного внеску ТОВ «Біоленд. Закон і Бізнес».

Позивач зазначає про сплату єдиного внеску з урахуванням мінімального розміру.

За посиланнями позивача, 27 квітня 2018 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017 рік платежем у розмірі 7 000,00 грн. та платежем у розмірі 1 448,00, на загальну суму 8 448,00 грн.

27 квітня 2018 року до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) було подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017р. (Форма №Д5), яким було відображено дані про відсутність отриманого доходу від здійснення самостійної адвокатської діяльності та фактичне перерахування до державного бюджету коштів у сумі 8 448,00 грн. (704, 00 грн. * 12 місяців)

12 квітня 2018 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень - березень 2018 року єдиним платежем у розмірі 2 457,18 грн..

24 червня 2018 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за квітень, травень 2018 року єдиним платежем у розмірі 1 638,12 грн..

18 липня 2018 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень 2018 року єдиним платежем у розмірі 819,06 грн..

19 серпня 2018 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за липень 2018 року єдиним платежем у розмірі 819,06 грн..

16 вересня 2018 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за серпня 2018 року єдиним платежем у розмірі 819,06 грн..

16 жовтня 2018 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень 2018 року єдиним платежем у розмірі 819,06 грн..

12 листопада 2018 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтня 2018 року єдиним платежем у розмірі 819,06 грн..

21 грудня 2018 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за листопад 2018 року єдиним платежем у розмірі 819,06 грн..

24 січня 2019 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за грудня 2018 року єдиним платежем у розмірі 819,06 грн..

30 березня 2019 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень, лютий, березень 2019 року єдиним платежем у розмірі 2 754,18 грн..

29 квітня 2019 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за квітень 2019 року єдиним платежем у розмірі 918,06 грн., однак вказаний платіж був повернутий банком 02.05.2019р. внаслідок зміни платіжних реквізитів ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві.

05 травня 2019 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за квітень 2019 року єдиним платежем у розмірі 918,06 грн..

12 травня 2019 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за травень 2019 року єдиним платежем у розмірі 918,06 грн..

18 липня 2019 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень 2019 року єдиним платежем у розмірі 918,06 грн..

18 липня 2019 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень 2019 року єдиним платежем у розмірі 918,06 грн..

18 липня 2019 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за липень 2019 року єдиним платежем у розмірі 918,06 грн..

31 серпня 2019 року здійснено перерахування до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (банк отримувач - ГУ ДКСУ у м.Києві) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за серпень 2019 року єдиним платежем у розмірі 918,06 грн..

Натомість за посиланнями ГУ ДФС у м. Києві, що викладені у відзиві, відповідно до інформаційних баз даних органів ДПС, в ІКП по рахунку зі сплати єдиного внеску за кодом бюджетної класифікації 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність (22%)) ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за квітень - грудень 2017 рік одноразово в автоматичному режимі нараховано як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність у розмірі мінімального страхового внеску за місяць, які підлягають сплаті на загальних підставах, в сумі 6336,00 грн (термін нарахування - 02.05.2018), за січень - грудень 2018 року в автоматичному режимі щоквартально нараховано єдиного внеску на загальну суму 9828,72 грн (терміни нарахування - 19.04.2018, 19.07.2018,

19.10.2018 та 21.01.2019); за січень - червень 2019 року нараховано поквартально в автоматичному режимі нараховано єдиного внеску на загальну суму 5508,36 грн (терміни нарахування 19.04.2019, 19.07.2019) у розмірі мінімального страхового внеску за місяць, які підлягають сплаті на загальних підставах.

Як зазначено у відзиві, в ході аналізу інтегрованої картки за технологічним кодом (71040000) самозайнятої особи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) встановлено, що платником було помилково подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (далі - Звіт), а саме Таблиця 1 Додатку 5 за 2017 рік (реєстр, від 27.04.2018№ 78440), що суперечить нормам Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (із змінами та доповненнями), оскільки ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) мав подати Таблицю 3 Додатку 5 за 2017 рік. Таким чином, в ІКП ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 відображено нарахування єдиного внеску за 2017 рік згідно поданого звіту від 27.04.2018 в сумі 8448,00 гривень (термін нарахування - 27.04.2018).

Відповідач зазначає, відповідно до інформаційних баз даних органів ДПС, за період з 01.01.2018 по 27.09.2019 ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) сплачено єдиного внеску на загальну суму 25621,20 гривень, таким чином, станом на 27.09.2019 в ІКП ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 4499,88 гривень, нараховані штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску та пеня.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Всупереч вищезазначеним нормам відповідачем не було надано жодних доказів, які б свідчили про наявність у позивача заборгованості станом на момент перерахування позивачем грошових коштів у відповідності до платіжних доручень, яка була погашена за рахунок останніх, не враховано, що за період 2017 рік - квітень 2018 року позивач працював найманим працівником, більше того, контролюючим органом не надано ІКП позивача, що б дало змогу відокремити періоди спати позивачем єдиного внеску та, як наслідок, обрахунку заборгованості, на яку посилається відповідач.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 серпня 2019 року №Ф-63973-17.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян