Справа № 400/9415/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 р. № 400/9415/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагаря В. С. за участю секретаря судового засідання Задніпрянець М.Б. розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейдовий термінал «КОНКОРД», вул. Лягіна, 4/1, м. Миколаїв,54001,

до відповідача:Миколаївської митниці Державної митної служби України, вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017,

про:визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправними та скасування картки відмови від 31.07.2021 №UA504030/2021/00003 і рішення, оформленого шляхом накладання резолюції на заяві від 26.07.2021 № 98/07-2021,
За участю:

Від позивача: Панченко С.В.,

Від відповідача: Залуцька Н.П.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рейдовий термінал "Конкорд " (надалі - позивач) звернулось до суду із позовом до Миколаївської митниці Державної митної служби України (надалі - відповідач) в якому (з урахуванням уточнених позовних вимог) просив:

- визнати протиправною бездіяльність Миколаївської митниці Державної митної служби України, яка полягає у тому, що ТОВ «Рейдовий термінал «Конкорд» не був невідкладно повідомлений про причини та підстави відмови у продовженні строку тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000.

- визнати протиправним та скасувати Рішення Миколаївської митниці Державної митної служби України про відмову у продовженні строку тимчасового ввезення, що оформлене шляхом накладення резолюції на Заяві № 98/07-2021 від 26.07.2021 р. щодо продовження строку тимчасового ввезення.

- визнати протиправними дії Миколаївської митниці Державної митної служби України, які полягають у відмові в митному оформленні морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000 за митною декларацією UA504030/2021/000965.

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504030/2021/00003 від 31.07.2021 р.

- зобов`язати Миколаївську митницю Державної митної служби України продовжити строк тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000 на підставі Заяви № 98/07-2021 від 26.07.2021 р.

- визнати протиправними дії Миколаївської митниці Державної митної служби України, які полягають у складанні Акту № 15 від 29.07.2021 р.

Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, своєчасно не повідомивши позивача про причини та підстави відмови у продовженні строку тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall», протиправно прийняв рішення про відмову у продовженні строку тимчасового ввезення цього буксиру, протиправно діяв, відмовляючи у продовженні такого строку та складаючи акт огляду від 29.07.2021р.

Відповідач надав суду відзив, в якому зазначив, що не допускав протиправних дій, бездіяльності по відношенню до позивача, а прийняте рішення відповідає законодавству, оскільки позивачем було порушено ч. 7 ст. 106 Митного кодексу України, у зв`язку з чим відповідачем правомірно було відмовлено у продовженні строку тимчасового ввезення буксиру «Marshall».

Ухвалою суду від 18.10.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2021 р. позивач подав до митного органу Заяву № 98/07-2021, в який просив надати дозвіл на продовження строку тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000.

28.07.2021 р. в.о. начальника митного поста «Ольвія» Миколаївської митниці було прийнято рішення № 13 про проведення митного огляду (переогляду), яке було вручено директору позивача 29.07.2021 р. Відповідно до вказаного рішення огляду підлягали територія та приміщення пункту контролю «Суднобудівний завод «Океан» митного поста «Ольвія» та буксир «Marshall» IMO 9831000.

29.07.2021 р. позивач звернувся до начальника м/п «Ольвія» Миколаївської митниці зі зверненням про виконання митних формальностей поза місцем розташування митних органів.

Цього ж дня державними інспекторами відповідача в присутності директора позивача та капітана буксира «Marshall» було здійснено огляд буксиру, реєстраційних документів, що знаходились на судні, а також судових журналів буксиру «Marshall» за 2020 рік. За результатами проведеного огляду відповідачем було складено акт № 15 від 29.07.2021 р., який було вручено директору позивача 03.08.2021 р.

31.07.2021 р. позивач подав до митного органу митну декларацію, якій митним органом було присвоєно номер UA504030/2021/000965. Вказана митна декларація була прийнята 31.07.2021 р. о 15:21:55.

31.07.2021 р. о 17:22:16 засобами електронного зв`язку (через систему «Електронне декларування») позивач отримав Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504030/2021/00003, підписану старшим державним інспектором Хлистовим І.О. В даній Картці, в якості причин відмови було зазначено, що на Заяві № 98/07-2021 від 26.07.2021 р. вповноваженою посадовою особою митного поста «Ольвія» накладено резолюцію про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення. Копія цієї Заяви з резолюцією була вручена директору позивача 03.08.2021 р.

03.08.2021 р. позивач звернувся до відповідача зі скаргою (вх. № 853/13-17), в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб митного органу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка полягає у тому, що ТОВ «Рейдовий термінал «Конкорд» не був невідкладно повідомлений ними про причини та підстави відмови у продовженні строку тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000;

- визнати протиправним та скасувати Рішення ОСОБА_1 про відмову у продовженні строку тимчасового ввезення, що оформлене шляхом накладення резолюції на Заяві № 98/07-2021 від 26.07.2021 року щодо продовження строку тимчасового ввезення;

- визнати протиправними дії ОСОБА_2 , які полягають у відмові в митному оформленні морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000 за митною декларацією UA504030/2021/000965;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504030/2021/00003 від 31.07.2021 року;

- продовжити строк тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000 на підставі Заяви № 98/07-2021 від 26.07.2021 року.

06.08.2021 р. позивач звернувся до відповідача з ще одною скаргою (вх. № 910/13-17), в якій просив:

- провести службове розслідування по відношенню до старшого державного інспектора Шевченка Дмитра Віталійовича та старшого державного інспектора Чернозуба Сергія Олександровича, за наслідками якого встановити реальну дату складання та підписання Акту № 15 від 29.07.2021 року. Про результати такого розслідування повідомити ТОВ «Рейдовий термінал «Конкорд»;

- визнати протиправними дії старшого державного інспектора Шевченка Дмитра Віталійовича та старшого державного інспектора Чернозуба Сергія Олександровича, які полягають у складанні Акту № 15 від 29.07.2021 року та внесенні до нього недостовірної та неповної інформації;

- не застосовувати Акт № 15 від 29.07.2021 року в якості підстави для прийняття будь-яких рішень або вчинення дій щодо ТОВ «Рейдовий термінал «Конкорд» та його посадових осіб.

20.08.2021 р. листом № 7.16-08-1/17/13/791 відповідач відмовив позивачу у задоволенні скарг від 03.08.2021 р. та від 06.08.2021 р.

07.09.2021 р. позивач звернувся до відповідача з заявою (вх. № 1402/13-17) про перегляд рішення відповідача, оформленого листом № 7.16-08-1/17/13/791 від 20.08.2021 р.

29.09.2021 р. листом № 7.16-08-1/17/13/1274 відповідач відмовив позивачу у перегляді вказаного рішення.

08.12.2021 р. позивач звернувся до Одеської митниці з заявою про надання дозволу на продовження строку тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» (IMO № 9831000), на підставі якої Одеською митницею було оформлено продовження строку тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000 до 30.04.2022 р.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у тому, що позивач не був невідкладно повідомлений про причини та підстави відмови у продовженні строку тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 108 Митного кодексу України, у разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про продовження строку тимчасового ввезення, про причини та підстави такої відмови. Відповідно до ч. 3, п.п. 3, п. 3 р. ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 657 від 31.05.2012 р., у разі прийняття рішення про відмову у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно повідомити про причини та підстави такої відмови.

При цьому, митне законодавство не містить визначення терміну «невідкладно». Судом встановлено, що фактично позивачу було відмовлено в продовженні строку тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» 31.07.2021 р. (субота) о 17:22, а повідомлено про причини та підстави такої відмови (шляхом вручення заяви № 98/07-2021 від 26.07.2021 р. з відповідною резолюцією) 03.08.2021 року (вівторок) о 10-й годині ранку, що, за переконанням суду, не може бути розцінено як порушення відповідачем обов`язку щодо невідкладного повідомлення позивача.

За таких умов, у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у тому, що позивач не був невідкладно повідомлений про причини та підстави відмови у продовженні строку тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у складанні Акту № 15 від 29.07.2021 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 336 Митного кодексу України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом:

1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України;

2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян);

3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України;

4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств;

5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на митні органи;

6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем;

7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу;

9) пост-митний контроль.

Відповідно до ст. 343 Митного кодексу України, огляд територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на митні органи (крім житла громадян), може здійснюватися посадовими особами митного органу за письмовим рішенням керівника цього органу або особи, яка виконує його обов`язки, з метою:

1) перевірки законності ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України, дотримання порядку їх ввезення, а також правильності нарахування та повноти сплати митних платежів;

2) перевірки відповідності фактичної кількості ввезених товарів, транспортних засобів комерційного призначення відомостям, заявленим у митній декларації;

3) перевірки дотримання встановлених цим Кодексом та іншими законами України правил провадження діяльності, контроль за якою покладено на митні органи.

Огляд проводиться після пред`явлення особі, у володінні (користуванні) якої перебуває територія, особі, відповідальній за експлуатацію складу організації - отримувача гуманітарної допомоги, утримувачеві складу тимчасового зберігання, митного складу, магазину безмитної торгівлі, вільної митної зони або уповноваженій ним особі відповідного рішення та службового посвідчення посадової особи митного органу. Огляд повинен здійснюватися не більш як протягом одного дня, якщо інше не встановлено законодавством. За результатами огляду складається акт, один примірник якого вручається відповідно особі, у володінні (користуванні) якої перебуває територія, особі, відповідальній за експлуатацію складу організації - отримувача гуманітарної допомоги, утримувачеві складу тимчасового зберігання, митного складу, магазину безмитної торгівлі або уповноваженій ним особі, керівникові чи заступнику керівника органу управління відповідної спеціальної (вільної) економічної зони. Форма такого акта затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України № 615 від 28.05.2012 року затверджено форму Акта про проведення огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на митні органи.

Отже, здійснення митного контролю, в тому числі і огляд територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, а також складання акту за результатами такого контролю - належить до дискреційних повноважень митних органів. При цьому, акт, складений внаслідок такого огляду, не є рішенням митного органу, яке безпосередньо впливає на права та обов`язки позивача. Такий акт оцінюється судом як один із доказів за правилами, встановленими главою 5 Кодексу адміністративного судочинства України разом з іншими доказами, поданими сторонами судового процесу.

Таким чином, в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у складанні акту № 15 від 29.07.2021 р. також слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у продовженні строку тимчасового ввезення, що оформлене шляхом накладення резолюції на Заяві № 98/07-2021 від 26.07.2021 р. щодо продовження строку тимчасового ввезення; визнання протиправними дій відповідача, які полягають у відмові в митному оформленні морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000 за митною декларацією UA504030/2021/000965, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504030/2021/00003 від 31.07.2021 р. та зобов`язання відповідача продовжити строк тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000 на підставі Заяви № 98/07-2021 від 26.07.2021 р.

Відповідно до ст. 103 Митного кодексу України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання. Відповідно до ст. 105 Митного кодексу України, у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу, крім літаків масою порожнього обладнаного апарата понад 10000 кг, але не більше 30000 кг та максимальною пасажиромісткістю від 44 до 110 місць. У разі порушення умов митного режиму тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання режиму, зобов`язана сплатити суму податкового зобов`язання та пеню відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 106 Митного кодексу України, у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами відповідно до положень Додатка Е до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) можуть поміщуватися товари (за винятком підакцизних), не зазначені у статтях 105, 189 цього Кодексу, а також у Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), або такі, що не відповідають вимогам зазначених Додатків. У разі тимчасового ввезення товарів з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами за кожний повний або неповний календарний місяць заявленого строку перебування на митній території України сплачується 3 відсотки суми митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення. Сума митних платежів сплачується при поміщенні товарів у митний режим тимчасового ввезення та розраховується за встановлений митним органом строк дії цього митного режиму. У такому ж порядку сплачуються митні платежі у разі продовження строку тимчасового ввезення зазначених товарів відповідно до статті 108 цього Кодексу. Загальна сума митних платежів, яка підлягає сплаті за час перебування товарів у митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, не повинна перевищувати суми, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення. У разі випуску товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, у вільний обіг на митній території України або передачі таких товарів у користування іншій особі митні платежі сплачуються в обсязі, передбаченому законом для ввезення цих товарів на митну територію України у митному режимі імпорту, за відрахуванням суми, вже сплаченої на підставі умовного часткового звільнення цих товарів від оподаткування митними платежами. При цьому за період, коли застосовувалося таке звільнення, підлягають сплаті проценти з сум податкових зобов`язань, що підлягали б сплаті у разі, якщо б щодо таких сум надавалося розстрочення податкових зобов`язань відповідно до розділу II Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 108 Митного кодексу України, строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

З урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою власника цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про продовження строку тимчасового ввезення, про причини та підстави такої відмови.

Відповідно до глави 3 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657:

1. Строк тимчасового ввезення товарів установлюється митним органом у кожному конкретному випадку під час їх митного оформлення з урахуванням пропозиції Декларанта, зазначеної в установленому порядку в МД, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Кінцева дата строку тимчасового ввезення товарів зазначається в установленому порядку посадовою особою митного органу, яка здійснює випуск товарів, що тимчасово ввозяться на митну територію України, у документі, за яким здійснюється митне оформлення товарів (МД, книжка А.Т.А. тощо).

2. Строк тимчасового ввезення товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення, може бути продовжений митницею оформлення з урахуванням мети ввезення товарів та інших обставин і з дотриманням вимог, установлених Кодексом .

Для продовження строку тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, подає до митниці оформлення відповідну заяву. Разом із заявою за наявності подаються:

документи, які підтверджують наявність обставин, що обумовлюють необхідність такого продовження;

нова книжка А.Т.А.

3. Рішення про продовження строку тимчасового ввезення товарів або про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення цих товарів приймається керівником митного органу або вповноваженою ним посадовою особою та оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на заяві щодо продовження строку тимчасового ввезення.

Про прийняте рішення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особу, яка звернулася із заявою.

У разі прийняття рішення про відмову у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно повідомити про причини та підстави такої відмови.

4. У разі прийняття митним органом рішення про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення товари повинні бути реекспортовані у строк, установлений митним органом, або заявлені до іншого митного режиму, який допускається щодо таких товарів з додержанням вимог Кодексу та інших законодавчих актів.

Строк реекспорту товарів встановлюється митним органом у рішенні про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення товарів з урахуванням часу, потрібного для демонтажу, навантаження, транспортування (з урахуванням виду транспорту) тощо тимчасово ввезених товарів.

5. Інформація про продовження строку тимчасового ввезення товарів вноситься до ЄАІС в установленому порядку.

6. Якщо товари, які перебувають у митному режимі тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно реекспортовані унаслідок накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, то перебіг строку тимчасового ввезення цих товарів зупиняється на час такого арешту (вилучення).

Відповідно до розділу VIII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 631:

у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову. За допомогою АСМО забезпечується автоматизована реєстрація картки відмови в електронному журналі та внесення до нього таких відомостей:

номера за порядком;

дати й часу оформлення картки відмови;

номера картки відмови;

реквізитів МД;

зазначених в МД відомостей про декларанта, уповноважену ним особу та особу, якою заповнено МД;

причини відмови;

посади, прізвища, ініціалів посадової особи митного органу, яка прийняла рішення про відмову;

дати й часу вручення (направлення) картки відмови Декларанту.

Картка відмови роздруковується у двох примірниках і підписується посадовою особою митного органу, яка прийняла рішення про відмову, а в разі електронного декларування формується тільки як електронний документ. Один примірник оформленої картки відмови на паперовому носії невідкладно вручається (надсилається) Декларанту під його особистий підпис у другому примірнику.

Картка відмови, оформлена як електронний документ, або електронний примірник картки відмови на паперовому носії надсилається Декларанту електронним повідомленням, засвідченим КЕП посадової особи митного органу, яка прийняла рішення про відмову.

Для підтвердження отримання електронного примірника картки відмови програмним забезпеченням робочого місця Декларанта в автоматизованому режимі направляється до митного органу відповідне електронне повідомлення iз зазначенням дати й часу отримання картки відмови.

Другий примірник картки відмови на паперовому носії, а також копії документів, що були підставою для оформлення цієї картки відмови, залишаються на зберіганні в ПМО.

Як встановлено адміністративним судом, рішення відповідача, яке оформлено шляхом накладення резолюції на Заяві № 98/07-2021 від 26.07.2021 року, було прийнято у зв`язку з тим, що, на думку відповідача, позивач передав морський буксир «Marshall» у користування іншій особі ТОВ «Дельта Таг» за договором тайм-чартеру (фрахтування) судна № 28-224 від 14.07.2020 р.

Проте, такий висновок відповідача є неправильним з огляду на наступне.

24.02.2020 р. між Мілленіо бізнес ЛТД. та позивачем було укладено Стандартний бербоут-чартер № 3. Відповідно до вказаного договору бербоут-чартеру Мілленіо бізнес ЛТД передало позивачу у бербоут-чартер буксир «Marshall», IMO No. 9831000 строком на 60 місяців.

Даний буксир був поміщений в митний режим тимчасового ввезення із застосуванням митної декларації № UA508150/2020/001635. В подальшому позивачем неодноразово на адресу митного органу подавались відповідні заяви та додаткові митні декларації з метою продовження строку тимчасового ввезення зазначеного транспортного засобу комерційного використання. Митним органом режим тимчасового ввезення неодноразово продовжувався.

14.07.2020 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта Таг» було укладено Договір тайм-чартеру (фрахтування) судна № 28-224 на строк до 31.12.2020 р. Додатковою угодою № 1 від 31.12.2020 р. сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2021 р.

Відповідно до ст. 203 Кодексу торговельного мореплавства (КТМ) України, за договором чартеру (фрахтування) судна на певний час судновласник зобов`язується за обумовлену плату (фрахт) надати судно фрахтувальнику для перевезення пасажирів, вантажів та для інших цілей торговельного мореплавства на певний час. Надане фрахтувальнику судно може бути укомплектоване екіпажем (тайм-чартер) або не споряджене і не укомплектоване екіпажем (бербоут-чартер).

Відповідно до ч. 1 ст. 912 Цивільного кодексу (ЦК) України, за договором чартеру (фрахтування) одна сторона (фрахтівник) зобов`язується надати другій стороні (фрахтувальникові) за плату всю або частину місткості в одному чи кількох транспортних засобах на один або кілька рейсів для перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти або з іншою метою, якщо це не суперечить закону та іншим нормативно-правовим актам.

Верховний Суд у постанові від 08.08.2019 р. по справі № 821/2494/14 зробив наступні висновки щодо застосування вказаних норм права.

«За змістом підпунктів 14.1.185, 14.1.97, 14.1.260 пункту 14.1 статті 14 ПК України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності; лізингова (орендна) операція - господарська операція (крім операцій з фрахтування (чартеру) морських суден та інших транспортних засобів) фізичної чи юридичної особи (орендодавця), що передбачає надання основних засобів у користування іншим фізичним чи юридичним особам (орендарям) за плату та на визначений строк; фрахт - винагорода (компенсація), що сплачується за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) для: перевезення вантажів та пасажирів морськими або повітряними суднами; перевезення вантажів залізничним або автомобільним транспортом.

Зміст наведеної статті свідчить про те, що законодавець визначив поняття фрахту як винагороди (компенсації) за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частини), в той же час він розмежував поняття лізингової (орендної) операції та операції із фрахтування (чартеру) морських суден та інших транспортних засобів, не включивши їх до складу такої операції.

Разом з тим в ПК України не надано поняття як договору чартеру (фрахтування) як такого, так і договору бербоут-чартеру, а тому слід враховувати поняття та зміст договору чартеру (фрахтування), які визначені у ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, тобто пізніше, аніж Кодекс торговельного мореплавства України від 23 травня 1995 року №176/95-ВР.

Частиною 1 статті 912 ЦК України встановлено, що за договором чартеру (фрахтування) одна сторона (фрахтівник) зобов`язується надати другій стороні (фрахтувальникові) за плату всю або частину місткості в одному чи кількох транспортних засобах на один або кілька рейсів для перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти або з іншою метою, якщо це не суперечить закону та іншим нормативно-правовим актам.

Таким чином за договором чартеру (фрахтування) одна сторона зобов`язується надати іншій стороні за плату всю або частину місткості в одному чи кількох транспортних засобах, тобто фактично одна сторона надає іншій стороні послуги, пов`язані із перевезенням вантажу, пасажирів, багажу, пошти або з іншою метою, тоді як із поняття лізингової (орендної) операції у розумінні ПК України вбачається, що така операція передбачає надання основних фондів у користування іншим фізичним чи юридичним особам (орендарям) за плату та на визначений строк.

При цьому навіть сама стаття 912 ЦК України, яка дає поняття договору чартеру (фрахтування), входить до глави 64 цього Кодексу, яка в свою чергу регулює правовідносини з перевезення, а не правовідносини найму (оренди).»

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З наданих позивачем до суду письмових доказів, судом встановлено, що фактичне виконання позивачем та ТОВ «Дельта Таг» Договору тайм-чартеру № 28-224 від 14.07.2020 р. відбувалось наступним чином: перед початком надання кожної конкретної послуги з швартування, перешвартування або відшвартування, ТОВ «Дельта Таг» надавало позивачу документи: заявку про надання буксиру «Marshall» для швартування (перешвартування або відшвартування) того чи іншого морського судна, а також нотіс, в якому зазначалася конкретна дата і час, в який ТОВ «Дельта Таг» має намір отримати таку послугу. В обумовлений сторонами в нотісах час капітан буксиру «Marshall» отримував від диспетчера позивача відповідну команду та здійснював усі необхідні дії для надання швартової операції (підходив у встановлений час до певної точки в акваторії, здійснював швартування/перешвартування/відшвартування, виходив з акваторії). При цьому, екіпаж буксиру «Marshall» продовжував знаходитись у підпорядкуванні диспетчера позивача (що вбачається з суднових журналів); документи, що надають право експлуатувати буксир від свого імені ТОВ «Дельта Таг» також не передавались. Будь-яких актів приймання-передачі буксиру «Marshall» між позивачем та ТОВ «Дельта Таг» не складалось.

Відповідно до вимог Податкового кодексу України, в день підписання сторонами Договору тайм-чартеру № 28-224 від 14.07.2020 р. акту приймання-передачі послуг, позивач виписував та реєстрував податкову накладну, в якій зазначав код «52.22», що згідно до Класифікації видів економічної діяльності, затвердженої Наказом Держспоживстандарту України від 11 жовтня 2010 року № 457 означає «Допоміжне обслуговування водного транспорту». Відповідно до Наказу Державного комітету статистики України від 23 грудня 2011 року № 396, цей клас включає:

- діяльність, яка відноситься до пасажирських перевезень водою, а також до перевезення тварин або вантажів;

- діяльність терміналів, таких як гавані, порти та пірси;

- експлуатація шлюзів тощо;

- діяльність, пов`язану з навігацією, лоцманським проведенням суден, їх швартуванням до причалу тощо;

- діяльність, пов`язану з завантаженням та розвантаженням суден за допомогою ліхтерів, рятуванням суден;

- діяльність маяків.

Також з матеріалів справи вбачається, що протягом строку дії договору тайм-чартеру (фрахтування) судна № 28-224 від 14 липня 2020 р. позивач від свого імені надавав послуги буксиром «Marshall» і іншим контрагентам, що також підтверджує той факт, що цей буксир не передавався в користування ТОВ «Дельта Таг».

Таким чином, судом встановлено, що позивач не передавав буксир «Marshall» в користування ТОВ «Дельта Таг» на підставі Договору тайм-чартеру (фрахтування) судна № 28-224 від 14 липня 2020 р., а фактично надавав послугу буксиром «Marshall», яка полягала у швартуванні/перешвартуванні/відшвартуванні морських суден в акваторії, що використовує ТОВ «Спеціалізований морський порт «Ніка-Тера».

Отже, позивач не порушував вимоги ч. 7 ст. 106, ч. 3 ст. 108 Митного кодексу України.

Окрім цього, судом встановлено, що 11.08.2021 р. господарським судом Миколаївської області було прийнято рішення (набрало законної сили 07.09.2021 року), яким спростовується версія митного органу, та яким, зокрема, встановлено, що ТОВ «Рейдовий термінал «Конкорд» не передавало морський буксир «Marshall» у тимчасове платне користування на умовах оренди в адресу «Дельта Таг».

Так, розглянувши позов компанії-нерезидента «Millenio business ltd» до ТОВ «Рейдовий термінал «Конкорд» (відповідач-1) та ТОВ «Дельта Таг» (відповідач-2), господарський суд, зокрема, встановив:

«На підставі зібраних по справі доказів, а саме Договору тайм-чартеру № 28-224 від 14.07.2020, нотісів №№ 1-37, підписаних відповідачами в період з дати укладання даного договору до 31.05.2021, заявок, що надавались відповідачем-2 відповідачу-1, актів приймання-передачі послуг з надання Судна в тайм-чартер №№ 01-08, податкових накладних, які виписувались та реєструвались відповідачем-1, суднових журналів буксиру «Marshall», судом встановлено, що відповідач-1 не передавав морський буксир «Marshall» (IMO No. 9831000) у користування відповідачу-2 на виконання Договору тайм-чартеру (фрахтування) судна № 28-224 від 14.07.2020.»… «Таким чином, судом встановлено, що відповідач-1 не порушував п.п. (а) п. 22 Частини ІІ Стандартного бербоут-чартеру № 3 від 24.02.2020, оскільки не переуступав цей чартер, не здавав буксир «Marshall» в суборенду на підставі бербоуту та не передавав цей буксир у користування відповідачу-2 в користування будь-яким іншим способом.» (абзац 3 стор. 13 рішення господарського суду).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За результатами розгляду даної справи, на підставі зібраних та досліджених доказів судом встановлено, що рішення відповідача про відмову у продовженні строку тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000, що оформлене шляхом накладення резолюції на Заяві № 98/07-2021 від 26.07.2021 р., а також дії відповідача, які полягали у відмові в митному оформленні морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000 за митною декларацією UA504030/2021/000965 є протиправними та необґрунтованими. За такого, є протиправним і оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504030/2021/00003 від 31.07.2021 р.

Статтею 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що: «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно (зокрема, право володіння, користування) має право на захист цього права. Відповідно до ст. 19 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству. Незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб`єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю та нагляду забороняються.

Протиправна відмова відповідача у продовженні строку тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000 порушила право позивача на мирне володіння майном, та самостійне здійснення господарської діяльності.

У зв`язку з цим позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у продовженні строку тимчасового ввезення, що оформлене шляхом накладення резолюції на Заяві № 98/07-2021 від 26.07.2021 р. щодо продовження строку тимчасового ввезення; визнання протиправними дій відповідача, які полягають у відмові в митному оформленні морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000 за митною декларацією UA504030/2021/000965, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504030/2021/00003 від 31.07.2021 р. підлягають задоволенню.

В той же час судом встановлено, що 08.12.2021 р. на підставі звернення позивача до Одеської митниці з заявою про надання дозволу на продовження строку тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000 Одеською митницею було оформлено продовження строку тимчасового ввезення вказаного морського буксиру до 30.04.2022 р.

У зв`язку з цим, у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача продовжити строк тимчасового ввезення морського буксиру «Marshall» IMO № 9831000 на підставі Заяви № 98/07-2021 від 26.07.2021 р. слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейдовий термінал «КОНКОРД» (вул. Лягіна, 4/1, м. Миколаїв, 54001, ) до Миколаївської митниці Державної митної служби України (вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці Державної митної служби України (вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ) про відмову у продовженні строку тимчасового ввезення, що оформлене шляхом накладення резолюції на Заяві №98/07-2021 від 26.07.2021 року щодо продовження строку тимчасового ввезення.

3. Визнати протиправними дії Миколаївської митниці Державної митної служби України (вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ), які полягають у відмові в митному оформленні морського буксиру «Marshal» ІМО №9831000 за митною декларацією UA 504030/2021/000965.

4. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 504030/2021/00003 від 31.07.2021 року.

5. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейдовий термінал «КОНКОРД» (вул. Лягіна, 4/1, м. Миколаїв, 54001, ) за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці Державної митної служби України (вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ) сплачений судовий збір в розмірі 6810,00 грн., відповідно до платіжного доручення №998 від 11.10.2021 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар

Рішення складено в повному обсязі 18.02.2022р.