Справа № 420/24681/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУД ОІЛ» до ДПС України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУД ОІЛ» до ДПС України, Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати ухвалене Головним управлінням ДПС в Одеській області рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних №3217762/41643256 від 07.10.2021 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №18 від 14.07.2021 року;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №18 від 14.07.2021 року на суму 470000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 78333,33 грн.) в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, датою її направлення: 29.07.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у відповідності до норм податкового законодавства позивачем складена податкова накладна, яка направлена для реєстрації в ЄРПН. Реєстрація податкової накладної зупинена з підстав того, що вона відповідає вимогам п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній для розгляду питання про прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної. На виконання зазначених вимог позивач направив до відповідної Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, пояснення та копії документів, які підтверджують реальність господарської операції, за якою складена податкова накладна, однак в реєстрації податкової накладної відмовлено з підстав неподання копій договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них, копій первинних документів щодо придбання/постачання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків. З посиланням на норми Податкового кодексу України (далі - ПК України) позивач зазначає про незгоду з відмовою в реєстрації податкової накладної, оскільки вважає, що надані ним документи в повній мірі підтверджують реальність здійснення господарської операції і є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 08.12.2021 року позовну заяву залишено без руху.

13.12.2021 р. за вхід.№ЕС/3069/21 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14.12.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.01.2022 р.

21.12.2021 р. винесена ухвала про призначення розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в онлайн системі відеоконференцзв`язку «EASYCON».

30.12.2021 року за вхід. №ЕП/38243/21 представником ДПС України та Головного управління ДПС в Одеській області та ДПС України надано відзив, який обґрунтований наступним.

По перше, Комісією з питань зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН Головного управління ДПС в Одеській області прийнято спірне рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №18 в зв`язку із тим, що позивачем не подано документи, передбачені п. 5 Порядку № 520, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

По друге, вимоги в частині зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні є передчасним, в той час, як належним способом захисту порушеного права є зобов`язання контролюючого органу повторно розглянути питання щодо реєстрації податкової накладної.

Ухвалою суду від 10.01.2022 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 24.01.2022 року.

Судове засідання по суті 24.01.2022 р. відкладено за клопотанням представника відповідача у зв`язку із захворюванням на COVID-19 на 02.02.2022 р.

25.01.2022 р. за вхід. №5285/22 представником позивача подана заява про надання доказів понесених судових витрат.

02.02.2022 р. розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУД ОІЛ» зареєстровано у встановленому законом порядку як юридична особа (), дата запису: 06.10.2017 року №0063971 та має цивільну правоздатність, яку не припинено.

ТОВ «ФУД ОІЛ» здійснює наступні види діяльності: 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (основний); 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 10.42 Виробництво маргарину і подібних харчових жирів; 10.51 Перероблення молока, виробництво масла та сиру; 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання; 10.82 Виробництво какао, шоколаду та цукрових кондитерських виробів; 10.83 Виробництво чаю та кави; 10.89 Виробництво інших харчових продуктів, н.в.і.у.; 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 82.92 Пакування; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.20 Вантажний залізничний транспорт; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 50.20 Вантажний морський транспорт; 66.11 Управління фінансовими ринками.

ТОВ «ФУД ОІЛ» є платником податків, знаходиться на обліку у Головному Управлінні ДПС в Одеській області, Приморській державній податковій інспекції (дата взяття на облік: 06.10.2017).

14.07.2021 року, відповідно до приписів статті 201 Податкового кодексу України, товариством складено та направлено для реєстрації 29.07.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №18 на суму 470 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 78333,33 грн.).

За результатом направлення зазначеної податкової накладної отримано повідомлення, з якого вбачається, що накладну прийнято під час її подачі до Єдиного реєстру податкових накладних, але її реєстрацію зупинено. Підставою зупинення реєстрації визначено:

п. 201.16 ст. 201 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), із зазначенням, відповідності платника податків п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів.

Позивачем в електронній формі засобами електронного зв`язку до контролюючого органу надано письмові пояснення та копії необхідних документів по кожному випадку зупинення реєстрації податкової накладної, зокрема:

04.10.2021 р. подано повідомлення №1 з додатками щодо зупинення податкової накладної №18 від 14.07.2021 р., а саме:

Штатний розклад;

Заява приєднання до Договору з ТОВ «БУХГАЛТЕРСЬКА КОМПАНІЯ СОЛВЕНСІ» від 16.12.2020р.;

Акт наданих послуг з питань бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності №194 від 31.07.2021р.;

Платіжне доручення №1261 від 23.06.2021 р.;

Контракт від 23.04.2018р.;

Платіжне доручення №107 від 12.04.2021р.;

ВМД №UА500050/2021/004797 від 13.04.2021р.;

Платіжне доручення №106 від 27.05.2021р.;

ВМД №UА500050/2021/006705 від 28.05.2021р.;

Договір поставки товару з №90-РО від 12.04.2021р.;

Платіжне доручення №1136 від 12.04.2021р.;

Рахунок №26 від 12.04.2021р.;

Видаткова накладна №27 від 12.04.2021р.;

ТТН №17 від 13.04.2021р.;

Платіжне доручення №1113 від 05.05.2021р.;

Договір про надання послуг з переробки давальницької сировина №64 від 01.02.2019 року;

Видаткова накладна у переробку на давальницьких умовах №31 від 26.04.2021р.;

ТТН №1356 від 26.04.2021р.;

Видаткова накладна у переробку на давальницьких умовах №33 від 30,05.2021р.;

ТТН №1672 від 30.05.2021р.;

Видаткова накладна у переробку на давальницьких умовах №35 від 17.06.2021р.;

ТТН №1897 від 17.06.2021р.;

Видаткова накладна у переробку на давальницьких умовах №29 від 13.04.2021р.;

ТТН№29 від 13.04.2021р.;

Рахунок на оплату №343 від 24.06І2021р.;

Акт надання послуг з переробки №343 від 24.06.2021;

Звіт при використання матеріалів на давальницьких умовах №343 від 24.06.2021р.;

Платіжне доручення №1278 від 29.06.2021р.;

Договір поставки ФО-ТГГ/01 від 25.03.2021р..;

Специфікація №11 від 08.07.2021р.;

Рахунок №196 від 08,07,2021р.;

Доручення №52 від 14.07.2021р.;

Видаткова накладна №273 від 14.07.2021р.;

ТТН №273 від 14.07.2021р.;

Платіжне доручення №210 від 14.07.2021р;

Платіжне доручення №212 від 14.07.2021р.;

Договір оренди нежитлового приміщення №А-02/Ц/2020 від 11.12.2020;

Акт прийому-передачі до договору оренди від 11.12.2020 р.;

Акт надання послуг з оренди приміщення №1095 від 31.07.2021р.;

Платіжне доручення №1309 від 07.07.2021р.;

Договір №09/17ав від 01.12.2017р.;

Договір №16/17тб від 01.12.2017р;

Акт №0-762 від 31.07.2021 р.;

Акт №0-778 віл 31.07.2021р.;

Платіжне доручення №1422 від 25.08.2021р.;

Платіжне доручення №1423 від 25.08.2021р.;

Оборотно-сальдова відомість №3712 за квітень 2021р.;

Оборотно-сальдова відомість №3712 за травень 2021р.;

Оборотно-сальдова відомість №3712 за травень 2021р.;

Оборотно-сальдова відомість №361 за липень 2021р.;

Оборотно-сальдова відомість №3712 за травень 2021р.;

Оборотно-сальдова відомість №613 за квітень2021р. - травень 2021 р.;

Оборотно-сальдова відомість №10 за липень 2021р.;

Оборотно-сальдова відомість №112 за липень 2021р.;

Оборотно-сальдова відомість №281 за липень 2021р.

За результатом розгляду податковим органом наданих документів, Позивачем отримано рішення ГУ ДПС в Одеській області №3217762/41643256 від 07.10.2021 р. щодо відмови у реєстрації ПН №18 від 14.07.2021 р. у якій підставою для відмови податковим органом визначено: ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності і певних типових форм та галузевої специфіки. В додатковій інформації зазначено: надання платником податків копій документів, складених із порушенням законодавства.

22.10.2021 року рішення регіональної комісії було оскаржено до контролюючого органу вищого рівня, проте рішенням №49862/41643256/2 від 29.10.2021 р. залишено без змін.

Щодо придбання сировини

В межах діяльності Позивачем, як Покупцем, було укладено ЗЕД контракт №TG-FOIL/DAP-01 від 23.04.2018 року з TRANS-GLOBAL TRADELINKS (M) SDN BRD (Малазія), як продавцем.

За умовами вказаного контракту Позивач, як покупець, оплачує та приймає товар, який визначений у специфікаціях до контракту, а TRANS-GLOBAL TRADELINKS (M) SDN BRD, як продавець, продає та поставляє товар.

TRANS-GLOBAL TRADELINKS (M) SDN BRD (Малазія) було поставлено рафіновану, дезодоровану, вибілену (РДВ) пальмову олію (рідка фракція) і рафінований, дезодорований, вибілений (РДЕ) пальмовий олеїн (рідка фракція), а позивач отримав цей товар та сплатив за нього грошові кошти.

Відповідно до п. 3.1 даного контракту постачання пальмової продукції здійснюється на умовах 100% передплати.

Відповідно до умов контракту 12.04.2021р., було здійснено оплату в розмірі 114250.00 доларів США. Згідно ВМД №UА500050/2021/004797 від 13.04.2021р., було розмитнено рафінований, дезодорований вибілений (РДВ) пальмовий олеїн (рідка фракція) (код УКТ ЗЕД ) в кількості 100 т. на загальну суму 114 250,00 доларів США.

Відповідно до умов контракту 27.05.2021р. було здійснено оплату в розмірі 246000.00 доларів США. Згідно ВМД №UА500050/2021/006705 від 28.05.2021р., було розмитнено рафіновану, дезодоровану, вибілену (РДВ) пальмову олію (рідна фракція) (код УКТ ЗЕД ) в кількості 200 т. на загальну суму 246 000,00 доларів США.

Крім того, позивачем було укладено договір поставки товару №90-РО від 12.04.2021 року з ТОВ «БОКАРЬОВ» ().

Відповідно до умов даного договору 12.04.2021 р. було здійснено передплату в загальній сумі 1 087 680,00 грн., в т.ч. ПДВ 181 280,00 грн. Постачання олії соняшникової нерафінованої здійснено (код УКТ ЗЕД 1512) 13.04.2021р. в кількості 24,87 т. на загальну суму 1 229 572,80 грн., в т.ч. ПДВ 204 928,80 грн. Погашення заборгованості по даній поставці в повному обсязі здійснено 05.05.2021р. в сумі 141 892,80 грн., в т.ч. ПДВ 23 648,80 грн.

Щодо виготовлення жиру для молочних продуктів (код УКТ ЗЕД 1516)

ТОВ «ФУД ОІЛ» було укладено договір про надання послуг з переробки давальницької сировини №64 від 01.02.2019 року з ПрАТ «КМЗ» (). Відповідно до даного договору виконавець зобов`язується за плату та за рахунок замовника надати останньому послуги з переробки сировини своїми силами і засобами в готову продукцію та відвантажити її замовнику, а замовник зобов`язується прийняти надані пошуги та сплатити їх вартість.

У відповідності з даним договором виконавцем здійснюється виготовлення готової продукції - жир для молочних продуктів ваговий (20 кг).

До складу жиру для молочних продуктів ваговий (20 кг) входить наступна сировина: рафінований, дезодорований, вибілений (РДВ), пальмовий олеїн .(рідка фракція), рафінована, дезодорована, вибілена (РДВ) пальмова олія (рідка фракція), олія соняшникова нерафінована. Придбання рафінованого, дезодорованого, вибіленого .(РДЕ) пальмовий олеїну (рідка фракція) і рафінованої, дезодорованої, вибіленої (РДВ) пальмової олії (рідка фракція) здійснюється в іноземних постачальників, а придбання олії соняшникової нерафінованої у вітчизняних постачальників.

Передача давальницької сировини для подальшої переробки здійснювалась на підставі документів, що підтверджують факт приймання-передачі. Кожна партія готової продукції оформлювалась окремими документами і відповідно оплачувалась замовником. Постачання для подальшої переробки на ПрАТ «КМЗ» рафінованого, дезодорованого вибіленого (РДВ) пальмового олеїну (рідка фракція) в кількості 21,0 т. здійснено 26.04.2021р. Транспортування давальницької сировини здійснювалось транспортом замовника.

Постачання для подальшої переробки на ПрАТ «КМЗ» рафінованої, дезодорованої вибіленої (РДВ) пальмової олії (рідка фракція) здійснено: 30.05.2021р. в кількості 25,96 т., 17.06.2021р. в кількості 24,68 т., транспортування давальницької сировини здійснювалось транспортом Замовника.

Постачання для подальшої переробки на ПрАТ «КМЗ» олії соняшникової нерафінованої здійснено: 30.05.2021 року в кількості 25,96 т, транспортування давальницької сировини здійснювалось транспортом ТОВ «БОКАРЬОВ».

Щодо продажу жиру для молочних продуктів

Покупцем жиру для молочних продуктів ваговий (20 кг) (код УКТ ЗЕД 1516) є ТОВ «ГРАСО-ГРУП» ().

Надалі з метою отримання прибутку ТОВ «ФУД ОІЛ» з ТОВ «ГРАСО-ГРУП» () був укладений договір поставки № ФО-ТГГ/01 від 25.03.2021р., з метою постачання товару партіями відповідно до замовлення останнього.

Відповідно до п. 1.3. договору поставки ФО-ТГГ/01 від 25.03.2021р. найменування товару, ціна одиниці товару (однієї тони), кількість, вартість партії товару, терміни відвантаження, умови поставки узгоджуються Сторонами додатково в Специфікаціях до Договору, які є його невід`ємною частиною.

08.07.2021 р. укладено Специфікацію №11 від 08.07.2021 р. до договору поставки на постачання жиру для молочних продуктів Newrich MF 1 (Ньюріч MF 1) ваговий (20 кг) в кількості 20,0 т. на загальну суму 940 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 156 666,67 грн.

Відповідно до умов поставки 14.07.2021 жир для молочних продуктів Newrich MF 1 (Ньюріч MF 1) ваговий (20 кг) в кількості 10,0 т. на загальну суму 470 000,00 грн., в тому числі ПДВ 78 333, 33 грн., був відвантажений покупцю. На вказане відвантаження була сформована податкова накладна №18 від 14.07.2021р., на загальну суму 470 000,00 грн., в тому числі ПДВ 78 333,33 грн., з кодом УКТ ЗЕД 1516 реєстрацію якої було заблоковано. Місце навантаження товару: м. Київ, проспект Науки 3. Транспортування товару здійснювалось за рахунок покупця.

14.07.2021р. було отримано оплату за жир для молочних продуктів Newrich MF 1 (Ньюріч MF 1) ваговий (20 кг) в сумі 260 000,00 грн., в тому числі ПДВ 43 333,33 грн.

14.07.2021р. було отримано оплату за жир для молочних продуктів Newrich MF 1 (Ньюріч MF 1) ваговий (20 кг) в сумі 210 000,00 грн., в тому числі ПДВ 35 000,00 грн.

Щодо розміщення офісу

Для можливості ведення господарської діяльності ТОВ «ФУД ОІЛ» було укладено договір оренди нежитлового приміщення №А-02/Ц/2020 від 11.12.2020 р. з ТОВ «МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ «СТАДІОН «ЧОРНОМОРЕЦЬ» (). Об`єкт оренди знаходився за адресою: 65014, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Маразліївська, будинок 1/20, офіс 234, загальною площею 30,23 кв.м. Даний об`єкт оренди було відображено за допомогою форми 20-ОПП «Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність».

Щодо оформлення і відвантаження імпортної пальмової продукції

ТОВ «ФУД ОІЛ» з ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ВИРОБНИЧОПЕРЕВАЛОЧНИЙ КОМПЛЕКС» () було укладено договори з надання комплексу послуг з перевалки імпортної пальмової продукції, а саме: брокерські послуги з митного оформлення вантажів, послуги з проведення ветеринарного контролю, послуги навантаження вантажів в автотранспорт. Договори надання послуг, акти виконаних робіт за липень 2021 року, платіжні доручення від 25.08.2021 року надані до податкового органу та до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Податкового кодексу України, Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних»(далі - Порядок № 1246), Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року№ 1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних»(надалі - Порядок№ 1165), та Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2019 року за № 1245/34216 (далі - Порядок № 520).

Абзацами першим-третім пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.1статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з підпунктом14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з абзацом першим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до вимог абзацу першого пункту 201.7статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абзац другий пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження (абзац третій пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Абзацом п`ятим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до абзацу дев`ятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Згідно з абзацом десятим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних (абзац тринадцятий пункту201.10статті201 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, абзацом першим та десятим пункту 12 Порядку № 1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС (пункти 13, 14 Порядку № 1246).

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1165, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1165 у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні:

автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації;

комісія контролюючого органу - комісія регіонального та центрального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі;

комісія регіонального рівня - комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь ДПС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС;

комісія центрального рівня - комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі ДПС;

таблиця даних платника податку - зведена інформація, що подається платником податку до контролюючого органу, щодо кодів видів економічної діяльності платника податку згідно з Класифікатором видів економічної діяльності, кодів товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.

Абзацом другим пункту 5 Порядку № 1165 регламентовано, що податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, які є Додатком 3 до Порядку №1156, критерієм ризиковості здійснення операцій визначено відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Пунктом 10 Порядку № 1165 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Пунктом 11 Порядку № 1165 закріплено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до абзацу другого пункту 25, абзацу першого пункту 26 Порядку №1156 Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.

Порядок № 520 визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України(далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку № 520 передбачено, що прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (пункт 3 Порядку № 520).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Абзацом першим пункту 6 Порядку № 520 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/ розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «;Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (пункт 7 Порядку № 520).

Згідно з пунктами 9, 11 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня. Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі набирає чинності в день прийняття відповідного рішення. Рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку (пункти 12, 13 Порядку № 520).

ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до обставин справи, між сторонами виник спір щодо правомірності прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних через ненадання позивачем копій первинних документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

При цьому, затверджена форма Рішення містить вимогу підкреслити документи, які не надано.

Однак, рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області №3217762/41643256 від 07.10.2021 р не містить у собі підкреслення документів, які не надані.

Суд вважає за необхідне зазначити, що недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкових накладних призвело до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого позивач не зміг належним чином виконати свої обов`язки щодо реєстрації податкових накладних.

У справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53) Європейський суд з прав людини висловив позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статті 8 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України належна поза розумним сумнівом вмотивованість офіційного письмового документу владного суб`єкта є гарантією особи на доступ до суду. Незабезпечення владним суб`єктом цієї вимоги призводить до однозначної та очевидної протиправності управлінського діяння у зв`язку з дефектом у юридичній визначеності.

Такий правовий висновок сформовано ВС КАС у постанові від 25.03.2021 року по справі №520/4577/19, у постанові від 09.12.2020 року по справі №824/1276/18-а.

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Суд звертає увагу на той факт, що недотримання податковим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації податкової накладної щодо оформлення квитанції прямо вказує на те, що рішення, яке прийняте на наступному етапі, тобто рішення Комісії про відмову у реєстрації податкової накладної, теж не є законним.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у постановах від 22.07.2019 у справі №815/2985/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, висновки якого, в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що у випадку не конкретизації контролюючим органом переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Зупинення реєстрації податкової накладної не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом скасування такого рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у зазначеній вище постанові від 22.07.2019 у справі №815/2985/18 (адміністративне провадження №К/9901/14651/19), висновки якого, в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу одинадцятого статті 1, статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ФУД ОІЛ» надавалися до контролюючого органу первинні документи, які підтверджують та розкривають суть, внутрішню сторону господарської операції, на виконання якої складено податкову накладну №18 від 14.07.2021 р.

Суд звертає увагу контролюючого органу, що з огляду на докази, надані позивачем до податкового органу після зупинення реєстрації податкової накладної, та докази, які надані до матеріалів справи, що повністю розкривають зміст господарської операції, останнім підтверджено реальність здійснення господарської операції, надані пояснення та копії бухгалтерських документів, якими підтверджується законність та реальність таких операцій.

При цьому суд зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.05.2019 по справі № 0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі №819/330/18 та від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком №1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що спірне рішення містить лише загальне твердження без зазначення, які саме документи складені з порушенням законодавства, які вимоги законодавства порушено при складанні документів та яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Таким чином, суд дійшов висновку, що посилання на вказані підстави в обґрунтування прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, за умови не наведення комісією доказів того, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності зазначеної у них інформації, свідчить про протиправність такого рішення.

Крім того варто зазначити, що, відповідно до пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (Додаток 3 до Порядку №1165), критерієм ризиковості здійснення операцій є відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01.01.2017 в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги. зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01.01.2017 у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

З аналізу зазначеного критерію вбачається, що про ризиковість здійснення операцій свідчить саме одночасна наявність таких факторів як: відсутність товару, зазначеного в податковій накладній, поданій для реєстрації в ЄРПН, у таблиці даних платника податку на додану вартість як товару, що на постійній основі постачається; обсяг постачання товару, зазначений у податковій накладній, яку подано для реєстрації в ЄРПН, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого товару та обсягом постачання відповідного товару, зазначеного в податкових накладних, зареєстрованих з 01.01.2017 у ЄРПН; переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Відповідно до пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (Додаток 3 до Порядку №1165), критерієм ризиковості здійснення операцій є відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01.01.2017 в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01.01.2017 у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Таким чином, для віднесення операції до пункту 1 Критеріїв ризиковості, є неможливим, оскільки необхідне одночасне існування всіх трьох факторів.

Податковим органом не встановлено одночасна наявність всіх трьох факторів.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії Комісії Головного управління ДПС в Одеській області по прийняттю спірного рішення, в якому не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних №3217762/41643256 від 07.10.2021 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №18 від 14.07.2021 року.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №3 від 10.08.2021 року та №4 від 12.08.2021 року датою їх фактичного подання, суд зазначає таке.

Верховний Суд, зокрема у постанові від 15.12.2021 р. по справі № 1840/2970/18, зазначає, що дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988), встановлено, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців.

Закон вимагає, щоб він був доступний для особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї, та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. В національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гавенда проти Польщі» від 14.03.2002).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №802/1286/18-а.

Приписами пункту 20 Порядку №1246 передбачено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

В даному випадку, зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані позивачем податкові накладні датою їх подання є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.

Суд також враховує, що чинним законодавством України покладено на ДПС України обов`язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто фіскальному органу надано право вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже «свобода розсуду» фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №480/4038/18 та від 28.11.2019 у справі №1640/2650/18.

Суд вважає, що ефективним захистом прав позивача у відповідності до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є зобов`язання відповідача-суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Щодо витрат на правничу допомогу

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною другою статті 134 КАС України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За частиною четвертою статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами шостою і сьомою статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 25.11.2021 року між ТОВ «ФУД ОІЛ» та адвокатським об`єднанням «Юридична компанія Радник», в особі керуючого партнера Штабовенко Дениса Всеволодовича укладено договір про надання правничої допомоги.

25.11.2021 року між ТОВ «ФУД ОІЛ» та адвокатським об`єднанням «Юридична компанія Радник», в особі керуючого партнера Штабовенко Дениса Всеволодовича укладено додаткову угоду №1 до Договору від 25.11.2021 р., якою визначено види правничої допомоги, розмір винагороди у сумі 6000 грн. за виконання п. 1.1 додаткової угоди, розмір винагороди за участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в сумі 1500 грн.

29.11.2021 р. виписано рахунок-фактуру №СФ-0000484 на суму 6000 грн., яка сплачена відповідно до платіжного доручення №1790 від 01.12.2021 р.

29.11.2021 р. між сторонами договору підписано акт приймання-передачі наданих послуг (складання та подання адміністративного позову до ГУ ДПС в Одеській області щодо визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних №3217762/41643256 від 07.10.2021 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №18 від 14.07.2021 року та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №18 від 14.07.2021 року на суму 470000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 78333,33 грн.) в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, датою її направлення: 29.07.2021 року). Вартість наданих послуг 6000 грн.

В подальшому, представником позивача (адвокатом Штабовенко Д.В.) подано заяву про надання доказів понесених судових витрат, в якій зазначено наступне:

складання та подання адміністративного позову до ГУ ДПС в Одеській області щодо визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних №3217762/41643256 від 07.10.2021 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №18 від 14.07.2021 року та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №18 від 14.07.2021 року на суму 470000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 78333,33 грн.) в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, датою її направлення: 29.07.2021 року 6000 грн.;

участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції 10.01.2021 р. 1500 грн.;

участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції 24.01.2021 р. 1500 грн.

Всього до сплати: 9000 грн.

До заяви додатково надано:

Рахунок-фактура від 14.01.2022 р. №СФ-0000021 про сплату виконаних робіт:

складання та подання адміністративного позову до ГУ ДПС в Одеській області щодо скасування рішення про відмову в реєстрації №3501753/41643256 від 09.12.2021 р. та зобов`язання зареєструвати ПН 5000 грн.;

представництво інтересів в Одеському окружному адміністративному суді по справі №420/24681/21 в судовому засіданні 10.01.2022 р. 1500 грн.;

представництво інтересів в Одеському окружному адміністративному суді по справі №420/24681/21 в судовому засіданні 24.01.2022 р. 1500 грн.

Всього: 8000 грн.

Оплата за надання юридичних послуг, відповідно до Рахунку-фактури від 14.01.2022 р. №СФ-0000021, здійснена згідно платіжного доручення №1906 від 14.01.2022 р. в сумі 8000,00 грн.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд доходить висновку, що такі витрати дійсно, частково, були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Так, рахунок-фактура від 14.01.2022 р. №СФ-0000021 тільки частково стосується розгляду даної справи в частині витрат на представництво інтересів в Одеському окружному адміністративному суді по справі №420/24681/21 в судовому засіданні 10.01.2022 р. та 24.01.2022 р.

Однак, він не має відношення до даної справи в частині оплати послуг за складання та подання адміністративного позову до ГУ ДПС в Одеській області щодо скасування рішення про відмову в реєстрації №3501753/41643256 від 09.12.2021 р. та зобов`язання зареєструвати ПН, оскільки останнє не є предметом розгляду справи №420/24681/21.

Разом з цим, аналізуючи рахунки-фактури від 14.01.2022 р. №СФ-0000021 та від 29.11.2021 р. №СФ-0000484, суд зауважує, що послуга щодо складання та подання адміністративного позову до ГУ ДПС в Одеській області щодо скасування рішення про відмову в реєстрації №3501753/41643256 від 09.12.2021 р. та №3217762/41643256 від 07.10.2021 р. (яке є предметом розгляду даної справи) різняться. При цьому, судова практика щодо розгляду справ про визнання протиправними та скасування рішень податкового органу про відмову в реєстрації податкових накладних за період з 29.11.2021 р. до 14.01.2022 року не змінювалась.

Суд не ставить під сумнів розмір гонорару Адвоката, визначений у договорі.

Втім, розрахунок таких витрат є неспівмірним, а тому суд дійшов висновку про стягнення правової допомоги за підготовку, складання та подання позовної заяви у розмірі 5000 грн.

Щодо представництва інтересів позивача в судових засіданнях 10.01.2022 р. та 24.01.2022 р.

Як свідчать матеріали справи, 10.01.2022 р. судом закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 24.01.2022 року.

Судове засідання по суті 24.01.2022 р. відкладено за клопотанням представника відповідача у зв`язку із захворюванням на COVID-19 на 02.02.2022 р.

Інших процесуальних дій 10.01.2022 р. та 24.01.2022 р. не вчинялось.

Відтак, витрати на представництво інтересів в Одеському окружному адміністративному суді по справі №420/24681/21 в судовому засіданні 10.01.2022 р. та 24.01.2022 р. у розмірі 3000,00 грн. суд вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають стягненню.

Крім того, з огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Відтак, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням викладеного вище, необхідно зменшити до 5 000,00 грн., що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п. 30).

У рішенні по справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст. 139 КАС України судові витрати ТОВ «ФУД ОІЛ» в загальній сумі 20 430,00 грн., сплачені за платіжним дорученням № 1838 від 10.12.2021 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст. ст. 2-9, 12, 134-139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУД ОІЛ» до ДПС України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних №3217762/41643256 від 07.10.2021 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №18 від 14.07.2021 року.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №18 від 14.07.2021 року на суму 470000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 78333,33 грн.) в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, датою її направлення: 29.07.2021 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУД ОІЛ» судові витрати за сплату судового збору у розмірі 20 430,00 (двадцять тисяч чотириста тридцять гривень) грн. 00 коп. за платіжним дорученням № 1838 від 10.12.2021 року за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУД ОІЛ» витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч гривень) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУД ОІЛ» (адреса: 65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20, офіс 234, )

Головне управління ДПС в Одеській області (адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166, телефон: , електронна пошта: )

Державна податкова служба України (адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8, )

Головуючий суддя Н.В. Потоцька