Справа № 1570/3969/2012
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/3969/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Одеса

У залі судових засідань № 33

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Галат В.І.,

за участю сторін:

представника позивача - Гладишева О.О.

представника відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСИСТЕМИ+» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №1570/3969/2012 від 18 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецінформ Безпека» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області задоволено частково. Зокрема, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №, №, № від 21 червня 2012 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2016 року, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року скасовано та адміністративній справі №1570/3969/2012 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №1570/3969/2012 від 28 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецінформ Безпека» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення №, №, № від 21 червня 2012 року.

Постановою Верховного Суду по адміністративній справі №1570/3969/2012 від 11 лютого 2021 року, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСИСТЕМИ+» наголошувало, що висновки контролюючого органу про порушення вимог податкового законодавства є необґрунтованими та базуються виключно на припущеннях про нереальність здійснення господарських операцій позивачем. Натомість, у позивача наявні всі первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій з його контрагентами та свідчать про відсутність порушень податкового законодавства.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року, вищезгадану позовну заяву прийнято до провадження, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецінформ Безпека» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року, по адміністративній справі №1570/3969/2012 продовжено розгляд справи. Змінено назву позивача по адміністративній справі №1570/3969/2021 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецінформ Безпека» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСИСТЕМИ+»; замінено сторону адміністративної справи №1570/3969/2021 з Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на Головне управління ДПС в Одеській області. Розгляд адміністративної справи №1570/3969/2021 розпочато спочатку.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року, надано можливість Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСИСТЕМИ+» приймати участь у судових засіданнях по адміністративній справі №1570/3969/2012 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСИСТЕМИ+» про призначення судово-економічної експертизи по адміністративній справі №1570/3969/2012 задоволено. По адміністративній справі №1570/3969/2012 призначено судово-економічну експертизу. Провадження по адміністративній справі №1570/3969/2012 зупинено до одержання від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України результатів судово-економічної експертизи або до винесення судом ухвали про скасування ухвали про призначення судової експертизи.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року, провадження по адміністративній справі №1570/3969/2012 поновлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року, у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСИСТЕМИ+» про призначення судово-економічної експертизи по адміністративній справі №1570/3969/2012 відмовлено.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив (вх.№15779/21 від 30.03.2021р.) на позовну заяву (т.VІІ, а.с.83-90).

Відзив обґрунтований наступним.

Головним управлінням ДПС в Одеській області наголошувалося на фактичній неможливості здійснення господарських операцій контрагентами Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСИСТЕМИ+», у зв`язку з відсутністю майна, трудових ресурсів, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, інших матеріальних ресурсів, необхідних для виконання умов договорів.

Головним управлінням ДПС в Одеській області зазначалося, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСИСТЕМИ+» безпідставно включено до складу валових витрат витрати, непов`язані з господарською діяльністю підприємства та непідтверджені відповідними первинними документами та занижено валовий дохід, отриманий за надання послуг.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСИСТЕМИ+» (далі ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+») зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 12.10.2005 року за №0012637 (т.VІІ, а.с.40-41).

До виду діяльності ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» згідно код КВЕД відноситься 80.10 Діяльність приватних охоронних служб.

У період з 07.05.2012 року по 21.05.2012 року, Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси проведено планову виїзну перевірку ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 року по 31.12.2011 року.

За результатами проведеної перевірки Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси складено акт №3352/22-50/33659565 від 12.06.2012 року (т.І, а.с.17-71).

У вищевказаному акті зазначено, що посадовими особами Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси встановлені порушення ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+»:

п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №283/97-ВР від 22.05.1997 року, зі змінами та доповненнями; п.135.2 ст.135, п.137.1 п.137, п.138.1 ст.138, п.139.9 ст.139 Податкового кодексу України внаслідок чого занижено податок на прибуток в сумі 1888908,00 гривень, у тому числі по періодах: у 1-4 кварталах 2009 року на 415794,00 гривень; у 1, 3-4 кварталах 2010 року на 580061,00 гривень; у 1-3 кварталах 2011 року 893053,00 гривень та зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податку на прибуток на 200015,00 гривень у 4 кварталі 2011 року;

пп.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 3 квітня 1997 року, п.198.3, п.198.4, п.198.5 ст.198 Податкового Кодексу України у результаті чого підприємством занижено ПДВ на загальну суму 750066,00 гривень, у тому числі по періодах: у січні 2009 року на 77260,00 гривень; у лютому 2009 року на 80843,00 гривень; у березні 2009 року на 77432,00 гривень; у квітні 2009 року на 9317,00 гривень; у травні 2009 року на 6774,00 гривень; у червні 2009 року на 9200,00 гривень; у липні 2009 року на 9150,00 гривень; у серпні 2009 року на 9304,00 гривень; у вересні 2009 року на 11765,00 гривень; у жовтні 2009 року на 12004,00 гривень; у листопаді 2009 року на 15008,00 гривень; у грудні 2009 року на 14580,00 гривень; у січні 2010 року на 14340,00 гривень; у лютому 2010 року на 14827,00 гривень; у березні 2010 року на 12200,00 гривень; у вересні 2010 року на 24405,00 гривень; у жовтні 2010 року на 108501,00 гривень; у листопаді 2010 року на 121203,00 гривень; у грудні 2010 року на 121771,00 гривень; у січні 2011 року на 121521,00 гривень; у лютому 2011 року на 105859,00 гривень; у березні 2011 року на 127284,00 гривень; у квітні 2011 року на 85442,00 гривень; у липні 2011 року на 103527,00 гривень; у серпні 2011 року на 113710,00 гривень;

пп.3.1.3 п.3.1 ст. 3, пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, пп.8.1.1, пп.8.1.2 п.8.1 ст.8, пп.9.12.2 п.9.2 ст.9, пп.16.3.5 п.16.3 ст.16, абзацу «а» п.19.2 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-IV від 22.05.2003 року, у результаті чого встановлено порушення вимог податкового законодавства під час проведення перевірки питань щодо правильності нарахування та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету за грудень 2010 року у сумі 183,75 гривень;

пп.163.1.2 п.163, пп.164.2.2 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.177.6 ст.177, абзацу «а» п.171.2 ст.171 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету за листопад 2011 року у сумі 630,00 гривень.

На підставі Акту перевірки №3352/22-50/33659565 від 12.06.2012 року, Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси були винесені податкові повідомлення-рішення:

№ від 21 червня 2012 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 613954,00 гривень у тому числі за основним платежем 498236,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями 115718,00 гривень (т.І, а.с.14);

№ від 21 червня 2012 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1769854,00 гривень, у тому числі за основним платежем 1594493,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями 175361,00 гривень; (т.І, а.с.15);

№ від 21 червня 2012 року, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 200015,00 гривень (т.І, а.с.16).

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу про порушення податкового законодавства, вважаючи винесені Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси податкові повідомлення-рішення протиправними, ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» звернулось до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 року (далі Податковий кодекс).

У свою чергу, відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994 року (який втратив чинність з 01 квітня 2011 року, за винятком деяких положень, у зв`язку з набранням чинності Податковим кодексом, але був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат, згідно з підпунктом 5.2.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994 року, включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994 року визначено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10 - 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу (пункт 138.2 цієї статті).

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу, до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Абзацами 1, 2 підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 року (який втратив чинність з 01 січня 2011 року у зв`язку з набранням чинності Податковим кодексом, але був чинним на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 року (абзац 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті).

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (у редакції до внесення змін Законом України №408-VI від 04 липня 2013 року).

За змістом підпункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Як встановлено статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року (далі - Закон №996-ХІV у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), цей закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону №996-ХІV, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів.

Згідно статті 3 Закону №996-ХІV, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що право платника податків на збільшення валових витрат та на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку на додану вартість, митною декларацією суми витрат на придбання товару (послуг) та податку на додану вартість, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (послуг).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у перевіряємий період ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» укладало ряд договорів: з придбання спеціалізованого одягу та обладнання; з перевірки несення служби на охоронюваному об`єкті (з Приватним підприємством «Река» від 21 грудня 2010 року (т.І, а.с.72-73); Приватним підприємством «Інфопроект» №47 від 28 вересня 2010 року (т.І, а.с.118-119); Приватним підприємством «Союз Р.О.» №85 від 20 липня 2011 року (т.І, а, а.с.24-26); про надання послуг з підбору, підготовки та перепідготовки персоналу (з Приватним підприємством «Река» від 27 грудня 2021 року (т.І, а.с.74); про надання послуг диспетчерського контролю (з Об`єднаним акціонерним товариством «АМГ Групп» від 24 березня 2011 року (т.І, а.с.105, т.VІ, а.с.21); з Приватним підприємством «Інфопроект» (т.І, а.с.122); з Приватним підприємством «Об`єктив» договір №55 від 16 червня 2011 року (т.ІІ, а.с.113); на розробку тендерної пропозиції (з Об`єднаним акціонерним товариством «АМГ Групп» від 05 квітня 2011 року (т.І, а.с.106) та від 06 квітня 2011 року (т.І, а.с.107); з Приватним підприємством «Інфопроект» (т.І, а.с.121-136); з надання маркетингових послуг (з Приватним підприємством «Інфопроект» від 23 вересня 2010 року (т.І, а.с.116); з Приватним підприємством «Партнер-Буд і К» від 01 червня 2009 року, від 01 липня 2009 року, від 15 липня 2009 року, 03 серпня 2009 року (т.ІІ, а.с.8-9, 12-13, 16-17, 20-21; з Приватним підприємством «Альянс-ЛВД» від 05 січня 2009 року, від 26 січня 2009 року (т.ІІ, а.с. 144-145); з надання інформаційно-консультаційних послуг (з Приватним підприємством «Партнер-Буд і К» від 25 грудня 2009 року (т.І, а.с.249); з Товариством з обмеженою відповідальністю «Колосок Плюс» від 01 квітня 2009 року (т.ІІ, а.с.61); Товариство з обмеженою відповідальністю «С.В.Б.» від 26 січня 2009 року (т.ІІ, а.с.172); з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Груп» від 09 січня 2009 року (т.ІІ, а.с.190); з Приватним підприємство «Компанія Гефест» від 01 жовтня 2009 року, від 12 жовтня 2009 року, від 31 жовтня 2009 року, від 31 липня 2009 року (т.ІІ, а.с.200-203); з Приватним підприємством «Торговий Дім «Преміум» від 25 жовтня 2009 року (т.ІІ, а.с.224); з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дімаркет» від 20 січня 2009 року (т.ІІІ, а.с.28); з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кварц Люкс» від 06 січня 2009 року (т.ІІ, а.с.17); з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дюна ЛТД» від 05 січня 2009 року (т.ІV, а.с.62); з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерграф» від 02 квітня 2009 року (т.ІІІ, а.с.55); з виконання технічних умов з розподілу постів, обладнання та організації несення служби на постах, проведення інструктажів та навчання робітників з питань забезпечення безпеки діяльності підприємства з Товариством з обмеженою відповідальністю «Норвиг-Юг» від 02 вересня 2010 року (т.ІІ, а.с.40); з виконання монтажних робіт систем охоронного відеоспостереження та систем охоронної сигналізації, з обладнання та матеріалів замовника з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіса Інвест» (договір №39 від 20 вересня 2010 року (т.ІІ, а.с.58-59).

Суд зауважує, що укладені ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» договори повністю узгоджуються з його господарською діяльністю - надання послуг пов`язаних з охороною державної та іншої власності, надання послуг з охорони громадян, інформаційно-консультаційного навчання, забезпечення комерційної діяльності, детективна діяльність, послуги у галузі комерційної та виробничої діяльності (згідно оновленого статуту товариства).

Зокрема, згідно вищевказаних договорів перевірки несення служби на охоронюваному об`єкті, ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» доручає та зобов`язується сплатити, а виконавці зобов`язуються на платній основі надавати замовнику послуги з перевірки несення служби на охоронюваному замовником об`єкті.

Реальність вказаних договорів підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договорів, запитами замовника, актами виконаних робіт, постовими відомостями, посвідченнями на перевірку вахти, тощо (т.І, а.с.137, 157-158, 163-164, 167-168, 172-173, 181-182, 195-196, 207-208, 217-218, 229-230, 241-242, 245, т.ІІ, а.с.27-36, т.VІ, а.с.74-98, т.VІ, а.с.101-112).

На виконання умов договорів з підбору, підготовки та перепідготовки персоналу, ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» доручало, а виконавці зобов`язувалися, у відповідності до вимог замовника, підшукувати персонал із громадян України на постійну та тимчасову роботу, а замовник зобов`язувався оплачувати послуги виконавця у порядок та строк, обумовлені договорами.

Реальність вказаних договорів з підбору персоналу підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договорів, податковими накладними, актами приймання наданих послуг, замовленнями ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» на пошук охоронців, наказами про прийняття на посаду, тощо (т.І, а.с.75-104, т.VІ, а.с. 42-74).

Згідно договорів про надання послуг диспетчерського контролю, виконавцями, за запитом ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+», надавалися послуги диспетчерів-контролерів по слідкуванню за інженерним та технічним станом безпеки об`єктів контролю, координації взаємодії замовника з адміністрацією об`єктів контролю, регулювання з використанням засобів зв`язку дій представників замовника у випадку виникнення загроз безпеки об`єктам контролю, за об`єктами контролю з використанням стаціонарних та мобільних пунктів спостереження.

Безпосереднє виконання вищевказаних договорів підтверджується наявними у матеріалах справи актами-приймання робіт (надання послуг), податковими накладними (т.І, а.с.114-115, т.VІ, а.с. 16, 22, 27, 32, 34), рахунками-фактурами (т.VІ, а.с.17, 23, 28, 32-33, 35), запитами та дислокаціями об`єктів (т.VІ, а.с.18-20, 24-26, 29-31, 36-38), (т.І, а.с.165-166, 187-188, 211-212, 243-244, т.ІІ, а.с.113, 116-117,130-131), тощо.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що господарська діяльність позивача здійснювалась на усій території України, а тому, ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» укладалися договори з проведення маркетингових досліджень щодо привабливості кон`юнктури ринку приватної охорони у різних регіонах України, з консультаційного обслуговування щодо бухгалтерських та правових питань, на розробку тендерної пропозиції учасника торгів.

Згідно договорів про надання маркетингових послуг, виконавці зобов`язувалися провести дослідження на теми, наприклад, «Системи охоронної сигналізації», «Структура ринку охоронно-детективних послуг», «Діяльність приватних детективів та охоронних підприємств на ближньому зарубіжжі», «Бізнес-планування», «Проблеми діяльності приватних охоронних структур», а замовник зобов`язувався сплатити виконавцям винагороду.

Реальність проведення маркетингових досліджень на замовлення ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними, актами здачі-прийняття робіт та інформаційними звітами (т.І, а.с.138, 153, 156, 159, 162, 169, 171, 174, 178, 246, а.с.154-155, 160-161, 170, 175-177, 247-248, т.ІІ, а.с.10-11, 14-15, 18-19, 22-23, т.ІІ, а.с.146-171).

На виконання умов договорів на розробку тендерної пропозиції, ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» доручало, а виконавці зобов`язувалися надати послуги з розробки тендерної пропозиції учасника торгів.

Реальність договорів на розробку тендерної пропозиції підтверджується актами прийманнями робіт (надання послуг), податковими накладними, (т.І, а.с.108-113, 139-152, 179-180, 183-186, 199-200, 213, 216, 231-232, 235-236, 239-240).

Судом встановлено, що ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» приймало участь у численних тендерах, що підтверджується копіями листів, заявок на участь у тендері, тощо, наявних матеріалах справи. Зокрема, тендер Державного підприємства Національна Енергетична компанія «Укренерго», Державного підприємства «Уладівський спиртовий завод», ВП «Атомремонтсервіс», Донецького філіалу ДП «Український державний центр радіочастот» та інших (т.VІ, а.с.113-202).

Також, згідно договорів на надання інформаційно-консультаційних послуг, ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» надавалися послуги з консультаційного обслуговування з питань комерційної діяльності та керування Прат, податкового та підприємницького права, безпеки підприємницької діяльності, безпеки особистості та іншим питанням, пов`язаним з господарською діяльністю позивача.

Реальність укладених договорів з надання інформаційно-консультаційних послуг підтверджується актами здачі-прийняття робіт, податковими накладними, тощо (т.І, а.с.189-194, 197-198, 201-206, 209-210, 214-215, 219-228, 233-234, 237-238, 250, т.ІІ, а.с.1-7, 62-65, 120-129, 132-142, 173-189, 191-199, 204-223, 225-244, т.ІІІ, а.с. 5-16, 18-27, 29-46, 47-54).

Крім того, ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» укладало договір №39 від 20 вересня 2010 року (т.ІІ, а.с.58-59) з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіса Інвест».

Згідно пункту 1.1 Договору №39 від 20 вересня 2010 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тіса Інвест» приймає на себе зобов`язання по виконанню монтажних робіт систем охоронного відеоспостереження та систем охоронної сигналізації, з обладнання та матеріалів замовника.

Фактичне виконання умов договору підтверджується податковими накладними, сметами, актами приймання-передачі обладнання та матеріалів, тощо (т.ІІ, а.с.55-57).

Сплата ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» грошових коштів на адресу контрагентів підтверджується наявними у матеріалах справи копіями банківських виписок (т.ІІІ, а.с.91-160).

У свою чергу, під час здійснення перевірки ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+», Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси дійшла висновку про нереальність господарських операцій позивача з вищевказаними контрагентами.

Суд звертає увагу, що висновок контролюючого органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, базувався виключно на підставі податкової інформації, що надавалися іншими територіальними підрозділами Державної податкової служби, зокрема, листі Алчевської ОДПІ №36978/231/475 від 03.11.2011 року про незнаходження ПП «Ново-Ком» за юридичною адресою; актом Алчевської ОДПІ «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Ардея-Тех» за період січень - квітень 2011 року»; службовою запискою ВПМ у ДПІ у Малиновському районі м. Одеси №2066 від 11.11.2011 року щодо сумнівів реальності здійснення фінансово-господарської діяльності (т.І, а.с.22).

Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси в акті перевірки вказувалося, що фінансово-господарська діяльність контрагентів ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» здійснюється поза межами правого поля, що у свою чергу свідчить про не набуття належним чином цивільно-правової дієздатності товариствами, а тому, фінансово-господарські взаємовідносини з такими контрагентами вчинені без наміру створення правових наслідків.

Однак, суд зауважує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду (справа №2а/1570/10428/2011) задоволено позовні вимоги TOB «АМГ Груп» у частині визнання протиправними дій ДПІ у Малиновському районі м. Одеси щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки TOB «АМГ Груп» з питань формування податкового кредиту та податкових зобов`язань з ПДВ за січень-квітень 2011 року, а також у частині визнання протиправними дій ДПІ у Малиновському районі м. Одеси щодо включення до акту перевірки №301/23-214/37280436 від 11.11.2011 року висновків щодо нікчемності правочинів укладених TOB «АМГ Груп» при придбанні товарів (послуг), за якими сформовані податковий кредит та податкове зобов`язання цього підприємства з ПДВ за січень-квітень 2011 року та відсутності факту передачі за цими угодами.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2012 року залишено без змін постанову Одеського окружного адміністративного суду (справа № 2а/1570/10346/2011) про задоволення позовних вимог ПП «Река» у частині визнання протиправними дій ДПІ у Малиновському районі м. Одеси щодо проведення перевірки та складання акту перевірки №303/23-513/80 від 14.11.2011 року.

Крім того, відповідно до Господарського Кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 04.12.2018 року по справі №814/788/14, від 30.11.2018 року по справі №820/4698/17, від 14.02.2018 року по справі № 804/15887/14, від 23 липня 2020 року по справі №816/1122/16.

Також, будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом у розумінні процесуального Закону.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові по справі №0870/370/12 від 05 лютого 2019 року та №820/6402/15 від 24 червня 2020 року.

Крім того, суд зауважує, що залучення працівників є можливим і за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), що виключає твердження відповідача про відсутність у контрагентів позивача (ПП «Река» та ПП «Інфопроект») достатніх трудових ресурсів.

Суд наголошує, що надана відповідачем податкова інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

У свою чергу, зустрічні перевірки контрагентів позивача Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси не проводилися, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Щодо посилань контролюючого органу на не надання ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» товарно-транспортних накладних щодо автотранспортних послуг, суд зауважує, що позивачем надавалися послуги з охорони, а не послуги перевізника.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи; вона є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити.

У свою чергу, товарно-транспортна накладна не є документом первинного бухгалтерського обліку, яка підтверджує придбання та/або продаж товарно-матеріальних цінностей (товару). Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

Таким чином, суд критично ставиться до посилань контролюючого органу, що відсутність товарно-транспортних накладних свідчить про нереальність господарських операцій автотранспортних послуг позивача, оскільки ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» вказані послуги використовувалися для забезпечення господарського процесу надання послуг з охорони, а не перевезення товарів від продавця до покупця.

Стосовно посилань податкового органу на не включення ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» до складу валового доходу вартість безоплатно отриманих товарів (послуг) в сумі 5000,00 гривень, суд зауважує, що товари/послуги, які отримані платником ПДВ та не оплачені протягом терміну позовної давності, вважаються безоплатно отриманими, оскільки відсутній факт їх придбання, як це передбачено пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу, а тому, право на податковий кредит щодо таких товарів/послуг у платника податку відсутнє зі спливом 1095 днів.

Враховуючи вищевикладене, посилання контролюючого органу на завищення ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» податкового кредиту та заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість з ПП «Партнер-Буд і К» за сумою кредиторської заборгованості за договором від 25.12.2009 року та акту від 19.01.2010 року, не ґрунтується на нормах чинного у період перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень законодавства, оскільки вказане коригування повинно бути здійснено зі спливом терміну 1095 днів.

Суд враховує, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Суд зазначає, що реальність господарських операцій ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» з його контрагентами підтверджується наявною у матеріалах справи первинною документацією, яка надавалася контролюючому органу, проте не була ним врахована.

Суд зауважує, що одним з принципів розгляду податкових спорів, відповідно до статті 4 Податкового кодексу України, є принцип презумпції добросовісності та рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.

У свою чергу, під час судового розгляду справи, відповідачем не було надано доказів фіктивного виконання ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» укладених договорів, а вказані доводи податкового органу про нереальність господарських операцій позивача, фактично базуються лише на припущеннях контролюючого органу, податковій інформації та даних Єдиного реєстру податкових накладних щодо контрагентів позивача.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладених ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» договорів та специфіку господарських операцій, суд дійшов висновку, що позивач надав суду відповідні, належно оформлені первинні документи, які у сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість, доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про нереальність господарських операцій між ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» та його контрагентами.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що ухвалою суду від 19 січня 2022 року, було відмовлено у задоволенні повторного клопотання ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» про призначення судово-економічної експертизи по адміністративній справі №1570/3969/2012.

Однак, позивачем було з власної ініціативи надано Висновок судового експерта Бочкарьової Еммілії Іванівни (свідоцтво №216 від 21.04.2000 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) №256 від 24 січня 2022 року (т.VІІ, а.с.189-224).

Згідно висновку судового експерта Бочкарьової Еммілії Іванівни №256 від 24 січня 2022 року, за результатами проведеного дослідження наданих документів, зазначені в Акті №3352/22-50/33659565 від 12.06.2012 року обґрунтування порушення ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.135.2 ст.135, п.137.1 п.137, п.138.1 ст.138, п.139.9 ст.139 Податкового кодексу; пп.7.4.1, 7.4,4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.198.3, п.198.4, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу - нормативно не підтверджуються.

Внаслідок чого, зазначене в Акті №3352/22-50/33659565 від 12.06.2012 року заниження ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» податку на прибуток в сумі 1888908,00 гривень та зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком надприбуток на 200015,00 гривень у 4 кварталі 2011 року, заниження ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» податку на додану вартість на загальну суму 750066,00 гривень - документально не підтверджується.

Крім того, в Акті №3352/22-50/33659565 від 12.06.2012 року визнано відповідність відображення обліку розрахунків ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» за господарською операцією з постачальником ПП «Партнер-Буд и К» за договором від 25.12.2009 року та акту від 19.01.2010 року, з урахуванням здійсненного коригування кількісних та вартісних показників, у відповідності до норм чинного законодавства України, що регламентують ведення обліку з податку на прибуток підприємств на підставі даних бухгалтерських облікових регістрів.

Зазначене в Акті №3352/22-50/33659565 від 12.06.2012 року обґрунтування завищення податкового кредиту та заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» за господарською операцією з постачальником ПП «Партнер-Буд и К» за сумою кредиторської заборгованості за договором від 25.12.2009 року та акту від 19.01.2010 року, законодавчо не обґрунтовано, так як дане коригування податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість у відповідності до вимог положень п.198.3. ст.198 Податкового кодексу повинно бути здійснено після спливу терміну позовної давності 1095 днів.

Суд погойдується з висновками судового експерта Бочкарьової Еммілії Іванівни та вважає за можливе врахувати їх при вирішенні справи.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у свою чергу не доведено правомірності винесення на адресу ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ+» оскаржуваних податкових повідомлень-рішень області №, № та № від 21 червня 2012 року.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСИСТЕМИ+» підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСИСТЕМИ+» було сплачено судовий збір у розмірі 2146,00 гривень, який вже було стягнуто на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСИСТЕМИ+» (65009, м. Одеса, вул. Зоопаркова 25, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Приморському районі м. Одеса: №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість; №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток, №, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток від 21 червня 2012 року задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеса № від 21 червня 2012 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість визнати протиправним та скасувати.

Податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеса № від 21 червня 2012 року, яким збільшено суду грошового зобов`язання з податку на прибуток визнати протиправним та скасувати.

Податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеса № від 21 червня 2012 року, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток визнати протиправним та скасувати.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 03 лютого 2022 року.

Суддя Ярослава БАЛАН