Справа № 623/1052/16-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Герцов О.М.

08 лютого 2022 р.Справа № 623/1052/16-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Носаченка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 жовтня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича, Управління молоді, спорту та іміджевих проектів Ізюмської міської ради Харківської області про визнання діяльності протиправною та скасування розпоряджень Ізюмського міського голови, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та витрат на лікування,

В с т а н о в и в:

24.09.2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, якою просить встановити новий спосіб виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а в частині стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу на його користь в розмірі 200 506,32 грн. здійснити безспірне списання коштів з бюджетних рахунків, на яких обліковуються кошти бюджету Ізюмської міської територіальної громади на його користь для відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу з 26.05.2016 року по 05.06.2019 року у розмірі 200 506, 32 грн.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає про те, що Ізюмським міськрайонним судом Харківської області на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а 08.08.2019 року видано виконавчий лист від 10.12.2018 року про стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітну плату за час вимушеного прогулу на його користь в розмірі 200 506, 32 грн.

З 28.07.2021 року виконавчий лист по справі № 623/1052/16-а перебуває на виконанні в Ізюмському управлінні Державної казначейської служби Харківської області.

Заявник вказує, що за весь час, починаючи з моменту проголошення постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а, жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду Ізюмською міською радою не вчинено. Стягнення з Ізюмської міської ради заробітної плати за час вимушеного прогулу на його користь в розмірі 200 506, 32 грн. не здійснено.

Заперечуючи вимоги ОСОБА_1 відповідач Ізюмська міська рада Харківської області вказує, що вимога про зазначення (зміну) в постанові суду саме поняття «безспірне списання коштів з бюджетних рахунків» є безпідставною і такою, що не відповідає дійсності, оскільки постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а було встановлено «Стягнути з Ізюмської міської ради Харківської області заробітну плату за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200 506, 32 грн». Тобто, поняття «стягнення» та поняття «здійснити безспірне списання коштів з бюджетних рахунків» є за своєю суттю тотожними поняттями, з яких «стягнення» є більш ширшим та включає в себе і поняття «безспірне списання коштів з бюджетних рахунків».

Відповідач вказує, що той факт, що Ізюмським управлінням Державної казначейської служби не виконані всі можливі дії, що передбачені чинним законодавством, підтверджує те, що спосіб захисту під час прийняття судом постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а був обраний та підтриманий судом правильно, що виключає можливість застосування норм ст. 378 КАС України та зміни способу виконання судового рішення, адже для його виконання не існує жодних перешкод.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11.10.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну способу виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а в частині стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200 506, 32 гривень відмовлено.

Судове рішення фактично вмотивовано тим, що Ізюмська міська рада Харківської області є юридичною особою та в силу приписів Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділена повноваженнями, зокрема, і щодо прийняття на пленарних засіданнях відповідних рішень, що стосуються виділення коштів з місцевого бюджету. Запропонований заявником спосіб зміни способу виконання судового рішення призведе до заміни боржника у виконавчому провадженні з Ізюмської міської ради на виконавчий комітет Ізюмської міської ради.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 , просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги його заяви.

Доводи, якими скаржник обґрунтовує вимоги апеляційної скарги, по суті, аналогічні доводам, викладеним ним у заяві ОСОБА_1 .

Крім того, посилається на ухвалу Верховного Суду від 17.04.2020 року та постанову Верховного Суду від 19.11.2019 року по справі № 638/8660/15-а, як на практику, що повинна бути використана судом та зазначає, що у цій справі суд дійшов висновку, що виконавчий комітет Харківської міської ради є виконавчим органом Харківської міської ради, підконтрольний і підзвітний їй, фінансується за рахунок її бюджету. Шкода заподіяна вказаним виконавчим комітетом, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету Харківської міської ради.

ОСОБА_1 вказує, що та обставина, що орган місцевого самоврядування не має відкриті рахунки у фінансових установах, а тому з нього неможливо стягнути кошти, є самостійною підставою для стягнення коштів за рахунок місцевого бюджету.

У відзиві на апеляційну скаргу заявник Ізюмська міська рада, просить залишити судове рішення без змін та відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018 року, - судове рішення скасовано в частині відмови в задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування розпорядження Ізюмського міського голови № 333 від 16.05.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради»; скасування розпорядження Ізюмського міського голови № 368 від 25.05.2016 року «Про звільнення начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради»; поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради Харківської області; стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В цій частині прийнято нове рішення, яким задоволені означені вимоги ОСОБА_1 .

Скасовано розпорядження Ізюмського міського голови № 333 від 16.05.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради».

Скасовано розпорядження Ізюмського міського голови № 368 від 25.05.2016 року «Про звільнення начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради Харківської області.

Стягнуто з Ізюмської міської ради Харківської області заробітну плату за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200.506, 32 грн.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018 року по справі № 623/1052/16-а скасовано в частині закриття провадження по справі щодо стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області вартість лікування, обстеження, ліків та інших процедур та в частині залишення позову без розгляду.

В цій частині справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018 року по справі № 623/1052/16-а залишено без змін.

08.08.2019 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області для примусового виконання судового рішення видано виконавчий лист № 623/1052/16-а про стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітну плату за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200.506,32 гри.

19.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, яким просив визнати неправомірними дії, що вчинені суб`єктом владних повноважень Ізюмським управлінням Державної казначейської служби України Харківської області, на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а неправомірними; зобов`язати Ізюмське управління Державної казначейської служби прийняти до виконання виконавчий лист по справі № 623/1052/16-а, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року про стягнення з Ізюмської міської ради заробітної плати за час вимушеного прогулу на його користь в розмірі 200.506,32 грн; зобов`язати Ізюмське управління Державної казначейської служби України Харківської області здійснити заходи примусового виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а в частині стягнення з Ізюмської міської ради заробітної плати за час вимушеного прогулу на його користь в розмірі 200.506,32 грн.

Обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 зазначав про те, що 16.04.2020 року він звернувся із заявою до Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області, якою просив прийняти до виконання виконавчий лист по справі № 623/1052/16-а виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року про стягнення з Ізюмської міської ради на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 200.506,32 грн, однак відповідач безпідставно повернув виконавчий документ без виконання.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 року вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 року, що прийнята за наслідками розгляду апеляційної скарги Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 року по справі № 623/1052/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ізюмська міська рада Харківської області про визнання дій, що вчинені суб`єктом владних повноважень неправомірними та порушенням прав позивача змінено.

Викладено абзац третій резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«Зобов`язати Ізюмське управління Державної казначейської служби здійснити дії щодо виконання виконавчого листа по справі № 623/1052/16-а, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року про стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200.506 (двісті тисяч п`ятсот шість) грн. 32 коп. в порядку, передбаченому Порядком виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845».

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 року залишено без змін.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звертався до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з заявою про визнання протиправною бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень Ізюмською міською радою на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звертався до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з заявою про зміну способу виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а в частині стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу на його користь в розмірі 200 506,32 грн.

Відповідними ухвалами Ізюмського міськрайонного суду Харківської області вищевказані заяви повернуті ОСОБА_1 та фактично розглянуті не були.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що приписами ч. 1 ст. 378 КАС України унормовано, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3. ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті

Колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду заявник ОСОБА_1 не посилається, як на підставу заявлених вимог, на невиконання означеного вище судового рішення відповідним органом виконавчої служби. Судам першої та апеляційної інстанцій заявником не надано доказів вжиття відповідним органом виконавчої служби вичерпних заходів по виконанню рішення суду.

Крім того, колегія суддів зауважує, що розглядаючи питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення суд не може змінювати його по суті. А вимоги заявника передбачають зміну рішення по суті, а саме зміну змісту резолютивної частини рішення, яким зобов`язано Ізюмське управління Державної казначейської служби здійснити дії щодо виконання виконавчого листа по справі № 623/1052/16-а про стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу на його користь.

Також, колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю доводів ОСОБА_1 , в яких він посилається на ухвалу Верховного Суду від 17.04.2020 року та постанову Верховного Суду від 19.11.2019 року по справі № 638/8660/15-а, як на практику, що повинна бути використана судом, оскільки обставини справи № 638/8660/15-а не є тотожними обставинам у справі, що розглядається, оскільки суттю звернення заявника у справі № 638/8660/15-а є роз`яснення судового рушення, а не вирішення питання про зміну чи встановлення порядку і способу виконання судового рішення.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 313, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило

Постанова у повному обсязі складена і підписана 18 лютого 2022 року.