Справа № 340/4889/21
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 340/4889/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року (суддя Петренко О.С., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 21.09.2021 року) в справі № 340/4889/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

16.08.2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі по тексту відповідач або ГУ ПФУ в Кіровоградській області), в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо зменшення йому розміру пенсії з 22.07.2011 року; зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити йому, призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсію, виходячи з 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, виходячи з розміру 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 23.07.2011 року по 01.10.2017 року, з урахуванням різниці, яка була виплачена у вказаний період.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 року позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії з 22.07.2011 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , призначену, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсію, виходячи з 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, виходячи з розміру 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням різниці, яка була виплачена у вказаний період.

З рішенням суду першої інстанції не погодилось ГУ ПФУ в Кіровоградській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт вказував, що позивач звернувся до суду з порушенням строку звернення. Апелянт вказував, що відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом або іншими законами, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Апелянт вказував, що при вирішенні питання щодо строку звернення до суду слід керувати правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 804/4217/18. 24.12.2020 року Великою Палатою Верховного Суду розглянуто справу № 510/1286/16-а, провадження № 11-345апп19 та прийнято постанову, якою вказано про застосування ст. 122 КАС України. ГУ ПФУ в Кіровоградській області вказувало, що ОСОБА_1 до Головного управління із заявою про здійснення перерахунку пенсії відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України по справі № 2а-141/10 від 10.04.2012 року у 2021 році не звертався, відповідно жодного рішення головним управлінням не приймалось. Апелянт вказував, що постановою Вищого адміністративного суду України по справі № 2а-141/10 від 10.04.2012 року було зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у розмірі, встановленому ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.05.2009 року виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, визначеного відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період та перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 в розмірі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.05.2009, виходячи з розміру 75% від розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. На виконання рішення суду по справі № 2а-141/10 проведено нарахування за період з 18.05.2009 року по 22.07.2011 року згідно розпорядження від 22.05.2012 проведено нарахування 98306,10 грн. Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області повідомило, що за рішенням суду по справі № 404/125/16-а кошти в розмірі 98306,10 грн 28.08.2019 року перераховані на користь ОСОБА_1 , рішення суду головним управлінням було виконано. Апелянт вказував, що згідно із Законом № 796-ХП, пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. За змістом п. 4 ст. 54 Закону № 796-ХП (в редакції від 09.07.2007 року, згідно з рішенням Конституційного Суду "України від 22.05.2008 № 10-рп/2008), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Апелянт вказував, що Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визначено Кабінету Міністрів України право забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, надано право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету України, що узгоджується з функціями Уряду України. На виконання зазначеного Закону, Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, встановлено розміри виплат, особам, які мають визначені законом статуси згідне Закону № 796-ХІІ. Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлені розміри виплат особам, які мають визначені законом статуси згідно з 01.01.2012 року. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Апелянт вказував, що порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціальною захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також з рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт вказував, що відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України від 10.04.2012 року зобов`язано Управління Пенсійного фонду здійснити перерахунок йому пенсії з 18.05.2009 року виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії виходячи з розміру 75% від розміру мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці яка була виплачена у цей період. На виконання постанови ВАСУ видано виконавчий лист від 06.08.2012 року №2а-141/10, який перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області. За період з 18.05.2009 року по 22.07.2011 року перераховано пенсію та здійснено виплату перерахованою пенсії за період з 18.05.2009 року по 22.07.2011 року у розмірі 98306,10 грн. Апелянт вказував, що з 22.07.2011 року відповідач не виносив жодного рішення про перерахунок та зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 , тобто, розмір пенсії зменшено без винесення відповідачем відповідного рішення. З 23.07.2011 року нарахування та виплата пенсії здійснюється в межах наданих повноважень з урахуванням діючих норм Закону. Зменшення розміру призначеної пенсії жодним законом не передбачено, а тому призначивши пенсію відповідач не мав прав зменшувати її розмір. Прийняті пізніше призначення пенсії позивачу нормативно-правові акти, не повинні впливати на його пенсійне забезпечення, зокрема зменшення розміру пенсій.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини 4 статті 54 Закону № 796-ХІІ в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (а саме, в редакції від 09.07.2007, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно з частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено п. 4, яким встановлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону №796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік (положення пункту 4 розділу VІІ визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011). Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» №745, яка набрала чинності з 23.07.2011 року, пункти 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою. В період з 23.07.2011 року по 31.12.2013 року визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України. Однак з 01.01.2014 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ. З 01.01.2014 року нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю, а також доплат до пенсії, повинно було здійснюватися у розмірі та на підставі статей 50, 54 Закону №796-ХІІ. Лише Законом України від 31.07.2014 №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014, розділ Прикінцеві положення Закону №719-VII доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення статей 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік. З 03.08.2014 року Законом №719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 39, 50, 54 Закону №796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Суд першої інстанції вказував, що в період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати пенсію та доплати позивачу в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ. Відповідно до частини 4 статті 54 вказаного Закону в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (а саме, в редакції від 09.07.2007, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. 28.12.2014 року прийнято Закон №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015 року, пп. 7 п. 4 Розділу І якого внесено зміни до Закону №796-ХІІ шляхом виключення статей 31, 37, 39 та 45. Суд першої інстанції вказував, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої за загальним правилом не обмежена у часі, тому у разі встановлення права на певний її розмір, вона виплачується у цьому розмірі до того часу, поки не відбудуться зміни у законодавстві. Період після ухвалення судом рішення, щодо якого, на думку позивача, порушуються його пенсійні права, не підпадає під період, щодо якого захищено порушене право позивача.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (І категорії) та інвалідом ІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи та є особою з інвалідністю ІІ групи.

Постановою Вищого адміністративного суду від 10.04.2012 року задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_1 , постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 11.03.2011 року змінено в частині періоду перерахунку пенсії, вказавши замість «з 1 липня по 31 грудня 2009 року та з 01 січня по 21 січня 2010 року» період «з 18 травня 2009», в іншій частині постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 11.03.2011 року залишено без змін. На виконання вказаного рішення, Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист.

Встановлено, що за період з 18.05.2009 року по 22.07.2011 року ОСОБА_1 перераховано пенсію та здійснено виплату перерахованої пенсії за період з 18.05.2009 року по 22.07.2011 року у розмірі 98306,10 грн.

Листом від 13.01.2021 року № 1100-0307-8/1216 ГУ ПФУ в Кіровоградській області повідомило ОСОБА_1 , що в період з 01.01.2016 року по 30.09.2017 року він отримував пенсію по інвалідності, з 01.10.2017 року переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії здійснювалась до 31.12.2018 року, з 01.01.2019 року одержує пенсію по інвалідності по лінії МВС України.

Позивач вважає, за період з 23.07.2011 року по 01.10.2017 року, пенсія йому виплачена не в належному розмірі.

З метою встановлення підстав порушення позивачем строків звернення до суду з позов, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.01.2022 року ОСОБА_1 зобов`язано надати до суду пояснення та докази поважності пропуску строку звернення до суду з позовом.

Від представника ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду, надійшли пояснення, де вказано, що строк звернення з позов не є порушеним, з 23.07.2011 року позивач вважав, що виплата його пенсії здійснюється з урахуванням діючих норм Закону та з 23.07.2011 року отримував менший розмір пенсії, ніж було встановлено рішенням Вищого адміністративного суду від 10.04.2012 року. З 23.07.2011 року по 01.10.2017 року пенсія не була виплачена у належному розмірі з вини відповідача, а тому строк звернення до суду до даного позову не застосовується.

Статтями 49, 50, ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Особам, віднесеним до категорії 1, призначається основана державна та щомісячна додаткова пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з ч. 3 ст.51, с. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно частин 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 5 КАС України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно встановити коли особа дізналась або повинна була дізнатись про можливе порушення своїх прав. Під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату пенсії (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

У випадку правовідносин щодо отримання ОСОБА_1 належного розміру, збільшеного розміру пенсії з 22.07.2011 року у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виникли 22.07.2011 року. Про таке він дізнався після виплати йому пенсії за липень, серпень, вересень 2011 року і далі помісячно. Пенсія особи, як єдине джерело доходу є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. ОСОБА_1 як позивач, який вважає, що його право порушене, мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів йому нараховується пенсія.

З позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 16.08.2021 року та просив суд зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити йому, призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсію, виходячи з 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, виходячи з розміру 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 23.07.2011 року по 01.10.2017 року. Тобто позовні вимоги стосуються періоду з 23.07.2011 року по 01.10.2017 року.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду.

Запровадження строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення ухвалене або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а наголошувала, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.

У постанові від 09.02.2022 року у справі № 460/8776/20 Верховний Суд вказував, що

застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії: 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. 2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. А отже, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Суд вказує, що листом від 13.01.2021 року № 1100-0307-8/1216 ГУ ПФУ в Кіровоградській області повідомило ОСОБА_1 про періоди отримання пенсії та про нормативні акти на підставі яких пенсія йому виплачувалась.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів; пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

ОСОБА_1 не надав доказів неможливості звернення до суду з позовом раніше, у встановлений законодавством строк, не наводить безпереборні підстави, які завадили звернутись до суду з позовом у строк.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббінгс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Каменівська проти України»). Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява №28090/95, пункт 45).

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року, Європейський суд з прав людини встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності, сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у справах «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» зазначив, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Неможливо безпідставно поновлювати строк звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 року у справі № 9901/601/19 вказувала, що право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим. Особа була вільною у виборі способу захисту свого порушеного права і за бажанням могла скористатися правом на оскарження акта у строк, передбачений нормативним процесуальним положенням.

В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Для застосування положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо виплати нарахованої пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком, сума пенсії має бути нарахована пенсійним органом та ця сума має бути не виплачена саме з вини держави в особі пенсійного органу. Норма ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не застосовується у спорах щодо перерахунку пенсії або спорах про визначення розміру недотриманої пенсії.

При вирішенні питання щодо строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції правими позиціями Верховного Суду викладеними у постановах від 02.12.2021 року у справі №466/6966/17, від 18.11.2021 року у справі № 460/4955/20, від 10.11.2021 року у справі № 460/2983/21, від 03.11.2021 року у справі №240/8934/19, від 03.09.2021 року у справі №460/1904/19, від 18.08.2021 року у справі №620/1033/19, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а. Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує, така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

У своїх доводах щодо строку звернення до суду, позивач посилається на постанову Верховного Суду від 26.01.2021 року у справі № 520/11178/2020, проте така стосується інших правовідносин, не тотожних.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Строк звернення до суду з позовною заявою є порушеним з неповажних причин, з огляду на те, що позивач не довів звернення з даним позовом в межах шестимісячного строку.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для поновлення строку звернення до суду, оскільки позивачем не доведено поважність пропуску такого строку. Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду має бути законним та обґрунтованим, не може бути прийнятим на припущеннях.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, рішення суду слід скасувати, позовну заяву залишити без розгляду.

Керуючись ст. 122, ст. 123, ст. 240, ст. 319, ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в справі № 340/4889/21 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова