Справа № 640/16970/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року м. Київ № 640/16970/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Рідний край»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рідний край» (позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просить суд взнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.05.2019 №.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що вилучення даних про позивача з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань, а також блокування взаємодії з інформаційними системами Державної фіскальної служби України, фактично позбавили його можливості подання декларації з податку на додану вартість за липень 2018 p., що не залежало від його волі, а відтак відсутня вина платника, що виключає застосування податковим органом вказаних штрафних санкцій.

Зазначає, що задовго до граничного строку подання, позивач неодноразово намагався подати податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2018 р. засобами електронного зв`язку за допомогою програми «M.E.Doc», підприємство чисельну кількість разів інформувало податкові органи про те, що інформаційний обмін паралізований, маршрути відправлених пакетів документів йому невідомі та закликало долучити до вирішення цієї проблеми відповідних фахівців податкових органів, поінформованих у специфіці функціонування електронної системи адміністрування ПДВ. Як виняток, податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2018 р. на паперовому носії була також направлена (продубльована) 16.08.2018 р. податковому органу засобами поштового зв`язку експрес-відправленням № 612 з відповідним поясненням.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ «Рідний край» (код ЄДРПУ 32378885) за липень 2018 року, результати якої оформлені актом від 21.05.2019 №11924/26-15-12-13-20 (акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Рідний край» граничних строків подання податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2018 року (граничний термін подання - 20.08.2018, подано - 21.08.2018), чим порушено пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 та п.203.1 ст. 203 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки від 21.05.2019 №11924/26-15-12-13-20, Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.05.2019 №, яким до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 170 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно пункту 46.1 статті 46 ПК України, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У відповідності до п. 48.1 ст. 48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

В силу п. 48.2 ст. 48 ПК України, обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Положеннями пункту 48.3 статті 48 ПК України передбачено, що податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до підпункту 48.5.1 пункту 48.5 статті 48 ПК України, податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Згідно п. 48.7 ст. 48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених п. 46.4 ст. 46 ПК України.

За приписами п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Нормами п. 49.3 ст. 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

У відповідності до пункту 49.4 статті 49 ПК України, податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 49.10 статті 49 ПК України закріплено, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

З акту перевірки вбачається, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Рідний край» граничних строків подання податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2018 року, а саме: граничний термін подання - 20.08.2018, подано - 21.08.2018.

Натомість, позивач наголошує про відсутність вини з боку ТОВ «Рідний край» в частині несвоєчасного подання декларації з ПДВ за липень 2018 року, оскільки пов`язано з незалежних від позивача обставин.

Так, позивач зазначає, наприкінці липня 2018 року сталася надзвичайна подія - злочинне захоплення майна ТОВ «Рідний край», за фактом якого відкрито кримінальне провадження №0000703 від 25.07.2018 р., з володіння позивача вибуло 7 (сім) об`єктів нерухомого майна, які становили економічну основу його діяльності.

Судовими рішення в справах № 909/106/19 та № 910/3419/19 встановлено факт неправомірного вибуття об`єктів нерухомості з володіння позивача поза його волею, без його відома та безвідплатно.

Поряд з цим, в Державному реєстрі прав на нерухоме майно на підставі підроблених документів, невідомі особи вчинили дії, спрямовані на виключення відомостей про реєстрацію ТОВ «Рідний край» () з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Зокрема, 20.07.2018 було встановлено, що дані про ТОВ «Рідний край» за кодом 32378885 в ЄДР відсутні, перед видаленням відомостей про позивача були внесені зміни про директора Товариства, а саме 19.07.2018 р. легітимний директор ОСОБА_1 був незаконно замінений на ОСОБА_2 , який засновником на посаду ніколи не призначався та є абсолютно невідомою особою.

23 липня 2018 року засновник товариства та позивач спільно оскаржили до Міністерства юстиції України рішення державного реєстратора, які призвели до виключення ТОВ «Рідний край» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань.

Наказом Міністерства юстиції України від 17.08.2018 №2682/5 скасовано реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань від 19.07.2018 №7004895 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах та №8004895 «Скасування реєстраційної дії (для виправлення помилок)», проведені державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Вітько М.М., стосовно товариства з обмеженою відповідальністю «Рідний край» (код за ).

Про здійснене рейдерське захоплення підприємства і його майна, за фактом якого проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0008325 від 21.07.2018 p., його наслідки для своєї діяльності позивач неодноразово письмово інформував податкові органи та просив забезпечити можливість виконання передбачених податковим кодексом обов`язків.

Зокрема, листом № 02/07 від 26.07.2018 позивач просив податковий орган забезпечити технічну можливість здавання звітності, реєстрації податкових накладних, здійснення можливості електронного листування з податковим органом (копія листа додається).

14 серпня 2018 року позивач звернувся до ДФС України та ГУ ДФС у м. Києві із закликом відреагувати на ситуацію, що сталася внаслідок незаконних рейдерських дій. Просило ДФС України сформувати та направити технічному адміністратору Реєстру всі необхідні у таких випадках електронні форми/документи (копія листа додається).

В умовах, що склалися, позивач на виконання вимог Податкового кодексу України просив забезпечити технічну можливість використання інших способів формування та способів (каналів) передачі податкових накладних для їх своєчасної реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних згідно внутрішніх технічних регламентів та особливостей/можливостей системи електронного адміністрування ПДВ.

За посиланням позивача, такі звернення взагалі залишилися без будь-якої відповіді.

До граничного строку подання, позивач неодноразово намагався подати податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2018 р. засобами електронного зв`язку за допомогою програми «M.E.Doc». Також підприємство чисельну кількість разів інформувало податкові органи про те, що інформаційний обмін паралізований, маршрути відправлених пакетів документів йому невідомі та закликало долучити до вирішення цієї проблеми відповідних фахівців податкових органів, поінформованих у специфіці функціонування електронної системи адміністрування ПДВ.

З огляду на дію вказаних обставин, як виняток, податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2018 р. на паперовому носії була також направлена (продубльована) 16.08.2018 податковому органу засобами поштового зв`язку експрес-відправленням № 612 з відповідним поясненням

Таким чином, з метою забезпечити своєчасне подання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2018 p., завчасно до граничного строку подання ТОВ «Рідний край» здійснило наступні дії:

- засобами електронного зв`язку за допомогою програми «M.E.Doc» (маршрутизація документу невідома, підприємство очікує на встановлення фактичних обставин у межах кримінального провадження №0000703 від 25.07.2018 p.);

- засобами поштового зв`язку експрес-відправленням №612 (доставлено адресату).

Оцінюючи вказані доводи, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому, відповідальність платника податків у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій передбачена лише за умови вчинення платником податків порушень, визначених законами з питань оподаткування.

З системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків несвоєчасної подання звітності за наявності його вини.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач вчиняв всі дії відповідно до податкового законодавства з подання звітності у встановлений чинним законодавством термін.

Підставою для направлення звітності у паперовій формі, неподання звітності через електронну систему в належний термін, стали причини, які не відповідали волі позивача.

Суд враховує, що позивач вчиняв всі залежні від нього дії для своєчасного подання спірної податкової декларації з податку на додану вартість.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку про протиправність застосування до позивача штрафних санкцій за затримку подання декларації з ПДВ, яка відбулась за відсутності його вини, а відтак наявні підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 22.05.2019 №.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду, відповідачами не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Рідний край» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 22.05.2019 №.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Рідний край» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян