Справа № 420/24310/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ЕКСПЕДИЦІЙНА ГРУПА» (65102, м. Одеса, Миколаївська дорога, 253, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр..Перемоги, 14, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська експедиційна група» (далі - Товариство) до Державної служби України з безпеки на транспорті згідно з яким позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки від 11 жовтня 2021 року №313121 про застосування до Товариства адміністративно-господарського штрафу у розмірі 85000 гривень на підставі абзацу 14 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувана ним постанова була винесена начальником Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за результатом розгляду Акту про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів № 294952 від 27.08.2021 року яким було встановлено, що 27.08.2021р. на 83 км+700м автомобільній дорозі Н-11 Дніпропетровська обл. Криворізький район, старший державний інспектор відділу державного контролю Федечко Б.Я. провів перевірку транспортного засобу марки Volvo номерний знак НОМЕР_1 i номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 в присутності водія ОСОБА_1 . Під час перевірки виявлено порушення - при перевезенні вантажу навантаження на одиночну вісь склала 11790т, що перевищує вагову норму на 7,2% чим порушено вимоги ПКМУ №1306 вiд 10.10.2001 п.2.2.5. ПДР, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме абз. 14 перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм до 10 відсотків при перевезенні вантажу вiдповiдного дозволу. Зазначена Постанова №313121 винесена відносно позивача необґрунтовано i протиправно, оскільки Товариство не є автомобільним перевізником, як взагалі так i за зазначеним перевезенням, а отже не є суб`єктом правопорушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема передбачених ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач не є власником чи користувачем транспортного засобу Volvo номерний знак НОМЕР_3 , яке перевірялося згідно Акту Перевірки №294952. В Актi перевірки №294952 безпідставно вказано, що зазначений транспортний засіб належить позивачу, але це не відповідає дійсності. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власник транспортного засобу Volvo номерний знак НОМЕР_4 є ТОВ «СФ Логістика». Зазначений транспортний засіб ніколи не передавався в оренду або користування позивачу. Саме Товариство позивач, є експедитором, а не перевізником. Також позивач наголошує на тому, що відповідач не сповістив його вчасно про дату розгляду акту, а саме, запрошення від Південного Міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки позивач отримав 12 жовтня 2021 року тому ніяк не міг відвідати засідання 11 жовтня 2021 року.

Вважаючи вищевказану постанову протиправною, позивач звернувся до Державної служби України з безпеки на транспорті зі скаргою на протиправні дії щодо винесення постанов про штраф. У вказаній скарзі позивачем стосовно акту № 294952 від 27.08.2021 знову ж таки була висловлена позиція, яка полягає в тому, що він не є перевізником та/чи власником вантажного автомобіля Volvo з н/з НОМЕР_4 та про дату засідання його було повідомлено з запізненням.

21.11.2021 позивачем було отримано лист Державної служби України з безпеки на транспорті в якому, зокрема, було зазначено, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11.10.2021 залишається без змін, а скарга без задоволення.

Ухвалою суду від 08.12.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 14.02.2022 року було розглянуто клопотання відповідача від 31.01.2022 року про заміну неналежного відповідача та відмовлено у його задоволенні.

Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) отримав кореспонденцію, а саме копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками. Разом з тим, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та станом на день ухвалення рішення відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до статті 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Провадження по справі відкрито 08.12.2021 року. Зважаючи на перебування головуючого судді у відпустці в період з 01.02.2022 по 11.02.2022 включно, справа розглядається 14.02.2022 року - у перший робочий день після виходу судді з відпустки, який є останнім днем строку, визначеного ст. 263 КАС України для розгляду справи, з урахуванням приписів ч.1 та ч.6 ст.120 КАС України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (основний) 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 49.41 Вантажний автомобільний транспорт 52.10 Складське господарство 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту 52.24 Транспортне оброблення вантажів.

28 серпня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська експедиційна група» був укладений Договір транспортного експедирування № 518, згідно з пунктом 2.1 якого в порядку та на умовах договору Експедитор зобов`язується організувати доставляння вантажу, ввіреного (довіреного) йому Вантажовідправником, до пункту призначення в установлений договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (Вантажоодержувачу) та/або надати iншi послуги, пов`язані із перевезенням Вантажу, визначені Заявкою, а Замовник зобов`язується сплатити за Послуги встановлену плату. Експедитор не виступає перевізником. Експедитор має право залучати субекспедиторів, чи інших посередників з надання послуг.

01 листопада 2019 року між ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЕКСПЕДИЦІЙНА ГРУПА» (експедитор) та ТОВ «ФЛІНСТОУН» (перевізник) був укладений Договір № У01/11-19 про надання транспортно-експедиційних послуг, згідно з пунктом 1.1 якого Експедитор доручає, а Перевізник зобов`язується надати послуги з транспортно-експедиторського обслуговування та організувати і здійснити перевезення вантажів, надання яких забезпечує Експедитор, по території України та в міжнародному сполученні відповідно до умов цього Договору та Заявок Експедитора.

08 жовтня 2019 року між ТОВ «СФ ЛОГІСТИКА» та ТОВ «ФЛІНСТОУН» був укладений Договір № 5 ТЗ оренди транспортних засобів за яким орендодавець ТОВ «СФ ЛОГІСТИКА» надає орендарю ТОВ «ФЛІНСТОУН» у платне строкове користування транспортний засіб VOLVO FH12, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 .

27.08.2021р. на 83 км+700м автомобільній дорозi Н-11 Дніпропетровська обл. Криворізький район, старший державний інспектор відділу державного контролю Федечко Б.Я. провів перевірку транспортного засобу марки Volvo номерний знак НОМЕР_7 i номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 в присутності водія ОСОБА_1 , що вбачається зі складеного Акту № 294952 від 27.08.2021 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Також в Акту перевірки №294952 зазначено, що під час перевірки виявлено порушення - при перевезенні вантажу навантаження на одиночну вісь склала 11790т, що перевищує вагову норму на 7,2% чим порушено вимоги ПКМУ №1306 вiд 10.10.2001 п.2.2.5. ПДР, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме абз. 14 перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм до 10 відсотків при перевезеннi вiдповiдного дозволу.

11 жовтня 2021 року начальник Південного Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Олексій Шинкевич виніс Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №313121 у якій зазначив, що ТОВ «Українська експедиційна група» допустило порушення законодавства про автомобільний транспонрт відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.14 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосував до позивача адміністративно-гос

Законність вказаної вище постанови є предметом спору у даній справі.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» (далі Закон №3353-ХІІ), до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344-ІІІ) визначено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно підпункту 2 та 29 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Отже, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567), відповідно до пунктів 2, 3, 4 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

вантажний термінал (автопорт) - комплекс будівель, споруд, обладнаних навантажувальними засобами, призначених для виконання вантажних, господарських робіт з вантажами, технічного обслуговування автомобільних транспортних засобів, надання транспортно-експедиційних та інших послуг перевізникам;

вантажовідправник - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж;

послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

До матеріалів справи позивачем надано копію Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , відповідно до якого власником транспортного засобу марки Volvo за реєстраційним номером НОМЕР_6 є ТОВ «СФ ЛОГІСТИК».

На підставі викладеного, судом встановлено, що позивач ТОВ «Українська експедиційна група» не є власником транспортного засобу, щодо якого 27.08.2021 року здійснювався габаритно-ваговий контроль та встановлено перевищення нормативних вагових параметрів внаслідок перевантаження на одиночну вісь 11790 кг при нормі 11000,00 кг.

Судом також досліджено наявну в матеріалах справи копію товарно-транспортної накладної №15957-21 від 27.08.2021 року, що засвідчена печаткою ТОВ «Флінстоун» та в якій зазначено, що перевезення здійснюється на автомобілі Вольво НОМЕР_6 , причіп/напівпричіп НОМЕР_8 , водій ОСОБА_2 , вантажоодержувач ТОВ «Українська експедиційна група».

Підсумовуючи викладене, враховуючи вищенаведені господарські договори та заявки до них, ТТН та Акт надання послуг, суд приходить до висновку про правомірність доводів позивача стосовно того, що автомобільним перевізником є ТОВ «Флінстоун» та саме він виконував перевезення вантажу 27.08.2021 року.

Тобто, позивач не є перевізником вантажу транспортними засобами, щодо яких 27.08.2021 року здійснювався габаритно-ваговий контроль та встановлено перевищення нормативних вагових параметрів внаслідок перевантаження.

Натомість, постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №313121 від 11 жовтня 2021 року прийнято відносно Товариства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що уповноважені посадові особи Укртрансбезпеки необґрунтовано та безпідставно притягнули до відповідальності на підставі ч. 1 абз. 14 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт позивача ТОВ «Українська експедиційна група».

Згідно п.25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно п.27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Судом встановлено, що 28.09.2021 року за вих. № 80870/20/24-21 посадовою особою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено та надіслано на адресу Товариства (вул. Миколаївська дорога, 253, м. Одеса) Запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого запропоновано прибути 11.10.2021 року до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки для участі у розгляді справи по акту проведення перевірки №294952 від 27.08.2021 року. Повідомлено, що розгляд справи відбудеться з 10.00 до 12.00 з 13.00 год. до 16.00 год., за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд. 4, поверх 1.

На підтвердження того, що запрошення відповідача було отримане позивачем саме 12.10.2021 року останній надав суду Форму № 8 (книга для запису рекомендованих поштових відправлень) поштового відділення АТ «Укрпошта» № 102 у м. Одесі, з якого нібито видно, що лист № 369 було отримано 12.10.2021 року.

Дослідивши надану суду Форму № 8 суд приходить до висновку про те, що вказана форма не підтверджує наголошення позивача, оскільки в графі «Розписка при одержанні (прізвище одержувача)» міститься підпис (дослівно) «Дідик СО. 1210.2021» та нижче підпис. Однак цей розпис розташований не навпроти листа № 369, а нижче, навпроти номеру іншого листа.

Більш того, позивач надав суду Договір № 23/11 про надання правничої (правової) допомоги укладений 23.11.2021 року між Товариством та адвокатом Дідик Сергієм Олександровичем про надання правничої допомоги щодо оскарження постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 11.10.2021 року. Тобто, адвокат Дідик С.О., який можливо і отримав конверт запрошення адресоване Товариству, став його представником лише в листопаді 2021 року.

Тобто, з наданої суду поштової форми доводи позивача щодо невчасного сповіщення його про дату та місце розгляду справи не підтверджуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У рішення по справі «Звежинський проти Польщі» (Заява N34049/96) від 9.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржена постанова Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 313121 від 11 жовтня 2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до Товариства прийнята відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відтак є протиправною та підлягає скасуванню у судовому порядку, а позов - повному задоволенню.

Вирішуючи цей спір, суд не надає оцінку наявності/відсутності складу порушення, виявленого під час здійснення габаритно-вагового контролю, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 15 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевищення нормативних вагових параметрів внаслідок перевантаження на одиночну вісь 11790, 00 кг при нормі 11000,00 кг), оскільки оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що прийнята відносно неналежної особи.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 2270 грн., де 2270 грн. - ставка судового збору сплачена позивачем за звернення до суду із цим позовом, що підтверджується платіжним дорученням № 599 від 23.11.2021.

Крім того, позивачем надано до суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у позовній заяві позивач просить здійснити розподіл судових витрат та стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Розглянувши питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу суд, відповідно до положень ч.5, ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, ч.5 ст.242 КАС України враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Так, у відповідності до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі №821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

На підтвердження витрат на правничу допомогу, суду надано:

- договір про надання правничої (правової) допомоги № 23/11 від 23.11.2021 року;

- рахунок на оплату № 56 від 10.01.2022 року на суму 4000 гривень;

- платіжне доручення № 1629 про сплату позивачем адвокату Дідик С.О. 4000 гривень;

- Акт приймання-передачі наданої (правової) правничої допомоги за Договором № 23/11;

- копія адвокатського свідоцтва.

Заперечень з боку відповідача щодо стягнення витрат на правову допомогу не надходило, а суд, в свою чергу, вважає зазначену суму гонорару співмірною зі складністю справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України, судові витрати позивача у загальній сумі 6270 грн. 00 коп. (судовий збір 2270 грн., 4000 грн. витрати на правову допомогу) підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 132, 139, 162, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297, 371 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ЕКСПЕДИЦІЙНА ГРУПА» (65102, м. Одеса, Миколаївська дорога, 253, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр..Перемоги, 14, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Південного Міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ЕКСПЕДИЦІЙНА ГРУПА» адміністративно-господарського штрафу №313121 від 11.10.2021 року.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (; 03135, м. Київ, просп. Перемоги, 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ЕКСПЕДИЦІЙНА ГРУПА» судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А.Радчук