Справа № 420/3933/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3933/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А. розглянувши у приміщенні суду міста Одеса питання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 до Приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 до Приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу у зведеному виконавчому провадженні №62569718 приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, винесену 14.07.2020 року.

Ухвалою суду від 24.05.2021 року відкрито провадження у справі з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-273, 287 КАС України.

Ухвалою суду від 24.05.2021 року провадження у справі зупинено.

Також вищевказаною ухвалою суду витребувано у Приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень №60785189, №60785603 за виконавчим листом №520/11336/19 та зведеного виконавчого провадження №62569718.

04.02.2022 року від відповідача надійшли документи на виконання ухвали суду.

Ухвалою суду від 10.02.2022 року провадження у справі поновлено.

Розглянувши зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суд встановив наявність підстав для закриття провадження в даній адміністративній справі, з огляду на наступне.

Згідно із статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; а публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведеної норми свідчить, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого судового порядку оскарження. Якщо ж законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №826/12964/17.

Законом, що визначає сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами, які підлягають примусовому виконанню, є Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року №1404-VIII.

Частиною 1 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження).

Системний аналіз положень наведених вище норм закону дає можливість зробити висновок про те, що розгляд судом вимог про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби є за своєю правовою суттю формою судового контролю за виконанням постановленого судового акту, а відтак, має здійснюватись саме тим судом, який постановив рішення у справі та видав виконавчий лист, за винятків випадків встановлених ч. 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження.

Як встановлено судом 04.12.2019 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60785603 на підставі виконавчого листа №520/11336/19 виданого 26.11.2019 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 572,94 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Водночас 04.12.2019 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. винесено також постанову про відкриття виконавчого провадження №60785189 на підставі виконавчого листа №520/11336/19 виданого 26.11.2019 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики (розписки) у розмірі 6 000 (шість тисяч) доларів США 00 центів, три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 24 (двадцять чотири) долари США 65 центів.

Надалі 14.07.2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №60785189, №60785603 у зведене виконавче провадження №62569718.

Так, як вбачається з матеріалів доданих до позовної заяви, постанова про передачу майна стягуваного в рахунок погашення боргу від 14.07.2020 року у зведеному виконавчому провадженні №62569718 винесено при примусовому виконанні виконавчого листа №520/11336/19 виданого 26.11.2019 року.

Так, за даними Єдиного Державного реєстру судових рішень, вказаний виконавчий лист видано на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 10.10.2019 року по цивільній справі №520/11336/19.

Тобто постанова про передачу майна стягуваного в рахунок погашення боргу прийнята приватним виконавцем під час виконання судового рішення у цивільній справі №520/11336/19.

Та як вбачається з матеріалів справи зведене виконавче провадження складається з виконавчих листів виданих судом однієї юрисдикції цивільної, а тому суд з урахуванням правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду 14.03.2018 року у справі №660/612/16-ц, суд доходить висновку, що цей спір не відноситься до адміністративної юрисдикції.

Отже, за правилами вищенаведених норм права, дії по складанню постанови та сама постанова державного виконавця про передачу майна стягуваного в рахунок погашення боргу, котра прийнята під час виконання судового рішення у цивільній справі, оскаржується до суду, який видав виконавчий документ.

Порядок оскарження передбачено також і приписами частини 1 статті 447 ЦПК України.

Цієї нормою права встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищезазначеного, з огляду на наведене правове регулювання, підстави позову та додані докази, суд доходить висновку, що спір в даній справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства судом, який видав виконавчий лист, а саме Київським районним судом м. Одеси, а тому є необхідність закриття провадження у справі №420/3933/21 на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У відповідності з ч. 2 ст.132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Приписами п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем до позову додано квитанцію №ПН4024918 від 12.03.2021 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 908,00 грн.

На підставі вищезазначеного, враховуючи висновок про необхідність закриття провадження у справі, суд вважає за можливе повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 908,00 грн. відповідно до квитанції №ПН4024918 від 12.03.2021 року.

Керуючись приписами ст.ст. 2, 4, 5, 6-11, 19, 132, 238, 241, 243, 248, 256, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №420/3933/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 до Приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування постанови - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Роз`яснити позивачу, що даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подання адміністративного позову у справі №420/3933/21 відповідно до квитанції №ПН4024918 від 12.03.2021 року.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя Е.А.Іванов

.