Справа № 160/26045/21
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О., -
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
В акті зазначено про несвоєчасну оплату ТОВ «МК ДНІПРО» узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість.
На підставі висновків, зроблених під час перевірки, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.04.2021 р. № 45511808 про застосування штрафних санкції на загальну суму 86 141,61 грн. (в розмірі 25 % від несвоєчасно сплачених сум грошових зобов`язань).
ТОВ «МК ДНІПРО» не погоджуючись з висновками ГУ ДПС у Дніпропетровській області, викладеними в акті перевірки від 17.02.2021 р. № 2275/04-36-18-08/31549705, та прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 07.04.2021 р. № 45511808, в межах досудового врегулювання спорів, звернулось зі скаргою до Державної податкової служби України.
Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що підлягають скасуванню.
04.01.2022 р. представником відповідача, через канцелярію суду, було подано відзив на позовну заяву від 04.01.2022 р. в тексті якого зазначено наступне.
Представник відповідача зазначає, що ТОВ «МК ДНІПРО» не надало документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до ПК України.
На підставі викладено вище, представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повномуобсязі.
25.01.2022 р., шляхом поштового зв`язку, представником позивача на адресу суду було подано відповідь на відзив, в тексті якого зазначено, що відзив є поверхневим, оскільки відповідачем не наведено жодних аргументів, які б спростовували доводи позивача про необгрунтованість та безпідставність висновку акта перевірки від 17.02.2021 р. №2275/04-36-18-08/31549705.
Суд розглянув справу відповідно до ст. 262 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст.258 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до тексту зазначеного акта зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про умисно вчинену несвоєчасну сплату ТОВ «МК ДНІПРО» узгодженої суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість з з травня 2020 р. по січень 2021 р., та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання, та в розмірі 50 відсотків від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання.
Відповідно до п.109.1 ст.190 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в т.ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Діяння, що призвели до встановленого даним актом перевірки порушення правил сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, вважаються вчиненими умисно.
У відповідності до п.86.7 ст.86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п.44.7 ст.44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
На підставі висновків, зроблених під час перевірки, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято (винесено) податкове повідомлення-рішення від 07.04.2021 р. № 45511808 про застосування штрафних санкції на загальну суму 86 141,61 гри. (в розмірі 25 % від несвоєчасно сплачених сум грошових зобов`язань).
ТОВ «МК ДНІПРО» не погоджуючись з висновками ГУ ДПС у Дніпропетровській області, викладеними в акті перевірки від 17.02.2021 р. № 2275/04-36-18-08/31549705, та прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 07.04.2021 р. № 45511808, в межах досудового врегулювання спорів, звернулось зі скаргою до Державної податкової служби України.
Судом встановлено, що винесенню оскаржуваних податкових повідомлень рішень від 25.11.2021 р. за № 186721808 та за № 186741808 передувало наступне.
ТОВ «МД ДНІПРО» несвоєчасно здійснено оплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість по документу: податкові декларації з податку на додану вартість та узгодженні податкові повідомлення-рішення.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Як визначено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
У відповідності до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 ПК України).
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до п.38.1 ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до п.203.2 ст.203 ПК України, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Так, відповідно до п.124.1 ст.124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.
Відповідно до п.124.2 ст.124 ПК України, діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Відповідно до п.124.3 ст.124 ПК України, діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Відповідно до приписами п.11 підрозділу XX ПК України - штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій.
Таким чином, застосування ст.124 ПК України у редакції, чинній на день прийняття рішення щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій є правомірним.
Про можливість ТОВ "МК ДНІПРО" виконати обов`язок по своєчасній сплаті податкових зобов`язань з податку на додану вартість, свідчить те, що платник податків усвідомлював, що такий обов`язок в нього існує та про обов`язок в подальшому сплатити дані зобов`язання.
Судом встановлено, що позивач не вжив достатніх заходів щодо дотримання правил та норм, визначених у положеннях чинного законодавства, діяв недобросовісно, затримуючи сплати узгоджених податкових зобов`язань від 6 до 116 днів при обізнаності платника податків із наявністю обов`язку щодо своєчасної сплати податкового зобов`язання. А в разі затримки сплати вказаних зобов`язань - нарахування штрафу за вказане правопорушення.
Створення платником податків удавано, цілеспрямовано умов які направлені на невиконання або неналежне виконання установлених законодавчих вимог, є свідченням того, що дані дії (бездіяльність) ним вчинені умисно.
Саме умисні дії особи (створення удавано, цілеспрямовано умов які направлені на невиконання або неналежне виконання установлених законодавчих вимог), визначають її вину (можливість дотримуватися встановлених Кодексом правил, через вчинення дій (бездіяльності), які можуть характеризуватися як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності) у вчиненні податкового правопорушення.
Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у ст.ст. 16, 36 Кодексу.
Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм.
З 01.01.2021 законодавцем введено новий інститут, що надає право контролюючим органам звільнити від відповідальності платника податків або застосувати санкцію у розмірі меншому ніж передбачений нормою статті за наявності окремо визначених обставин. Такі положення нададуть можливість контролюючим органам при розрахунку штрафних санкцій за результатами розгляду заперечень до акта перевірки платника податків чи у процедурі адміністративного оскарження можливість враховувати наявність /відсутність об`єктивних обставин у платника податків, що зумовили вчинення ним правопорушення та/або наявність вини останнього.
Платник податків, відповідно до п.п.17.1.16 п.17.1 ст.17 Кодексу, має право надавати за власною ініціативою письмові пояснення та/або документи щодо обставин, які підтверджують відсутність його вини у вчиненому податковому правопорушенні, в порядку, встановленому Кодексом.
Положення ПК України закріплюють на законодавчому рівні повноваження Комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень (п.п.86.7.1. п.86.7 ст.86 Кодексу).
У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки, з фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 цього Кодексу), вони мають право подати до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки): свої заперечення; додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відповідно до Кодексу:
- відсутність вини (п.42-1.10 ст.42 Кодексу);
- наявність пом`якшуючих обставин (ст.112-1 Кодексу),
- обставин, що звільняють від фінансової відповідальності (п.112.8 ст.112 Кодексу).
Судом встановлено, що заперечення на акт камеральної перевірки за № 2275/04-36-18-08/31549705 від 17.02.2021 р., де позивач міг би спростувати наявність умислу у своїх діях, вчинених всупереч положенням законодавства, до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від ТОВ «МК ДНІПРО» не надходило.
Суд звертає увагу на те, що існує численна практика Верховного Суду з аналогічних підстав та предмету позову, де зазначені такі висновки: «допущені територіальним органом доходів і зборів процедурні порушення, у тому числі й ті, що пов`язані, зокрема, з оформленням результатів контролюючого заходу тощо, не можуть слугувати самостійною підставою для звільнення платника податків від відповідальності за вчинені ним податкові правопорушення» (постанова Верховного Суду від 20.10.2020 по справі №816/4605/15).
Тобто, навіть якщо позивач і вважає, що контролюючим органом допущені деякі процедурні порушення під час оформлення результатів перевірки, це не може слугувати підставою для звільнення ТОВ «МК ДНІПРО» від відповідальності.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленій позовній заяві та відзиві до неї, суд виходить з наступного.
Здійснюючи перевірку та складаючи акт перевірки, приймаючи податкові повідомлення-рішення від 25.11.2021 р. № 186721808 та № 186741808, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо податкових повідомлень-рішень від 25.11.2021 р. № 186721808 та № 186741808, суд зазначає наступне.
Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «МК ДНІПРО», у відповідності до п.124.2, п. 124.3 ст.124 ПК України, порушено граничний термін сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з травня 2020 р. по січень 2021 р. від 6 до 116 днів.
Суд зазначає, що у зв`язку з тим, що сплата податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з травня 2020 р. по січень 2021 р. ТОВ «МК ДНІПРО» здійснена з затримкою граничних термінів сплати, контролюючим органом у відповідності до норм ст.124 ПК України правомірно застосовано штрафні санкції.
Відтак, суд критично ставиться до позиції позивача, викладеній в позовній заяві, в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, щодо начебто протиправних дій контролюючого органу, які виявились у винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 25.11.2021 р. № 186721808 та № 186741808.
Водночас, суд зауважує, що жодною нормою чинного Податкового кодексу України не передбачено звільнення особи від відповідальності за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання по податковій звітності з податку на додану вартість.
Диспозиції як п.124.2 ст.124 ПК України, яким визначено, що діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, що виключає законність та обґрунтованість довідів позивача, викладених в позовній заяві щодо обгрунтування заявлених позовних вимог, так і п.124.3 ст.124 ПК України, яким визначено, що діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, є простими і зрозумілими.
Щодо довідів позивача, стосовно того, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 25.11.2021 р. № 186721808 та № 186741808., контролюючим органом не було враховано той факт, дане порушення допущене позивачем з огляду на певну економічну ситуацію, яка склалась у всьому світі на початку 2020 р., зокрема в Україні (з кінця березня), пов`язана з виникненням і поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), що вплинуло на можливість провадження ТОВ «МК ДНІПРО» фінансово-господарської діяльності у звичайному режимі, що, в свою чергу, виразилось у затримці та/або відсутності сплати за виконанні роботи з боку підприємств замовників, суд зазначає, що останні не спростовують факт умисного порушення правил сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, а лише підтверджують факт здійснення сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, з порушенням граничних строків сплати.
Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передачені Конституцією та законами України.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Системний аналіз наведених вище норм чинного податкового законодавства України у сукупності з обставинами, встановленими судом в процесі розгляду даної справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дозволяє суду прийти до висновку про відсутність з боку позивача обґрунтування належними доказами в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України незаконного та необґрунтованого характеру оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 25.11.2021 р. № 186721808 та № 186741808.
А відтак, викладене вище має наслідком наступне. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 25.11.2021 р. № 186721808 та № 186741808, яким застосовано штрафні санкції, є прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; своєчасно, що виключає як протиправний характер оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, так і наявність у суду правових підстав для задоволення позовних вимог в межах правового поля в спосіб захисту права, обраний позивачем.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст.242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова