Справа № 420/25743/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання дій протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн., винесену 02.12.2021 року старшим державним виконавцем Роздільнянського вiддiлу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Протасевич Русаною Ярославівною, у виконавчому провадженнi №671102, вiдкритому на підставі виконавчого листа, виданого 27.08.2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області у справі №521/12075/19; Визнати протиправною та скасувати Постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмiрi 13000,00 грн., винесену 02.12.2021 року старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеської області Південного мiжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Протасевич Русаною Ярославівною, у виконавчому провадженнi №6711052, вiдкритому на підставі виконавчого листа, виданого 27.08.2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області у справі № 521/12075/19; Визнати протиправною та скасувати Постанову про визначення для боржника - ОСОБА_1 розміру мiнiмальних витрат виконавчого провадження в сумі 69,00 грн., винесену 02.12.2021 року старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Протасевич Русаною Ярославівною, у виконавчому провадженнi № 67114052, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого 27.08.2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області у справі № 521/12075/19.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 521/12075/19, видана Роздільнянським районним судом Одеської області, винесена відповідачем 12.10.2021 року, при цьому у зазначеній постанові державним виконавцем не було зазначено про стягнення з позивача виконавчого збору. Лише 02.12.2021 року, тобто майже через два місяці з часу відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 13000,00 грн., що є безумовним порушенням ст.ст. 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження». Також, що стосується оскаржуваної постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, яка була винесена 02.12.2021 року, тобто майже через два місяці з часу відкриття виконавчого провадження, яка була винесена 02.12.2021 року, що є порушенням п.2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, відповідно до якої виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного дня після її винесення. Також, позивач наголошує, що зустрічі батька з дитиною не відбулися з причин не бажання дитини бачитись з батьком, при цьому, державний виконавець не здійснював перевірку виконання боржником рішення у час та місці побачення, визначених у рішеннях, як то передбачено ч.2 ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження», і як наслідок, не пересвідчився у підставах не виконання позивачем рішення суду, будь-яких звернень стягувача про невиконання нею рішення суду матеріали виконавчого провадження не містять, тому у відповідача не було правових підстав для винесення Постанови від 02.12.2021 року про накладення на неї штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання дій протиправними та скасування постанов, - залишено без руху.

Ухвалою суду від 12.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/25743/21 за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання протиправними та скасування постанов. Витребувано від Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) у повному обсязі належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 67114052. Зупинено провадження по справі №420/25743/21, до отримання витребуваних судом письмових доказів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року поновлено провадження у справі №420/25743/21 за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання протиправними та скасування постанов. Призначено судове засідання на 16 лютого 2022 р. о 14 год. 40 хв.

Ухвалою суду від 14.02.2022 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 (вхід.№ЕС/493/22 від 11.02.2022 р.) щодо участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відмовлено.

25.01.2022 року до суду від відповідача Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на адміністративний позов (вхід. № 5413/22), в якому зазначено, що ОСОБА_1 рішення суду у повному обсязі не виконується, побачення батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 не відбуваються, згідно виконавчого листа № 521/12075/19 від 27.08.2021 року Роздільнянського районного суду, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Главою 11 КАС України визначено особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема категорії термінових адміністративних справ (ст.ст. 268-289).

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначаються статтею 287 КАС України.

Отже, справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби належать до категорії термінових адміністративних справ, які розглядаються з урахуванням положень ст.ст. 268, 269, 271, 272 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.11.2019 року у справі №521/12075/19 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у виховані, спілкуванні з нею, задоволено частково. Визначено способи участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення перебування дитини з батьком щотижня з 13.00 год. до 18.00 год. в суботу та неділю, у присутності матері, до досягнення дитиною п`ятирічного віку; після досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , п`ятирічного віку, перебування дитини з батьком щотижня з 11.00 год. суботи до 13.00 год. неділі, з ночівлею, за місцем проживання батька, а саме АДРЕСА_1 без присутності матері. В інший частині позовних вимог - відмовлено.

Роздільнянським районним судом Одеської області 27.08.2021 року видано виконавчий лист по справі № 521/12075/19.

Постановою ВП №67114052 від 12.10.2021 року Старшого державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Протасевич Р.Я. керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 521/12075/19, виданого 27.08.2021 року про визначення способу участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення перебування дитини з батьком щотижня з 13.00 год. до 18.00 год. в суботу та неділю, у присутності матері, до досягнення дитиною п`ятирічного віку; після досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , п`ятирічного віку, перебування дитини з батьком щотижня з 11.00 год. суботи до 13.00 год. неділі, з ночівлею, за місцем проживання батька, а саме АДРЕСА_1 без присутності матері.

Постановою №67114052 від 02.12.2021 року Старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Протасевич Р.Я., керуючись ст. ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 13000,00 грн.

Постановою про розмір мінімальний витрат виконавчого провадження №67114052 від 02.12.2021 року Старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Протасевич Р.Я., керуючись ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено для боржника ОСОБА_1 загальну суму додаткових витрат - 69,00 грн.

Також, Постановою про накладення штрафу №67114052 від 02.12.2021 року Старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Протасевич Р.Я., керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», вирішено, за ст. 63, ст. 64-1, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» накласти на боржника - ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн.

Вищеозначена позиція суб`єкта владних повноважень послугувала підставою для звернення ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання дій протиправними та скасування постанов, - підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII).

У силу статі 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VІІІ).

Положеннями статті 63 Закону № 1404-VІІІ визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 64-1 Закону № 1404-VІІІ виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 9 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5) у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону.

При кожному наступному не виконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, Постановою ВП №67114052 від 12.10.2021 року Старшого державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Протасевич Р.Я., керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 521/12075/19, виданого 27.08.2021 року про визначення способу участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення перебування дитини з батьком щотижня з 13.00 год. до 18.00 год. в суботу та неділю, у присутності матері, до досягнення дитиною п`ятирічного віку; після досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , п`ятирічного віку, перебування дитини з батьком щотижня з 11.00 год. суботи до 13.00 год. неділі, з ночівлею, за місцем проживання батька, а саме АДРЕСА_1 без присутності матері.

Постановою №67114052 від 02.12.2021 року Старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Протасевич Р.Я., керуючись ст. ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 13000,00 грн.

При цьому, як з`ясовано судом, Старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Протасевич Р.Я. оскаржувану постанову №67114052 від 02.12.2021 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 13000,00 грн., всупереч відповідним вимогам Закону України «Про виконавче провадження» було винесено майже після спливу 2 місячного терміну після відкриття виконавчого провадження.

02.12.2021року Старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Протасевич Р.Я., керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», вирішено, за ст. 63, ст. 64-1, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» накласти на боржника - ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн.

Також, Постановою про розмір мінімальний витрат виконавчого провадження №67114052 від 02.12.2021 року Старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Протасевич Р.Я., керуючись ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено для боржника ОСОБА_1 загальну суму мінімальних витрат - 69,00 грн.

Згідно з частиною першою, другою статті 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2, 3 статті ст. 64-1 Закону №1404 виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 вказаного Закону).

При цьому, зі змісту статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Державний виконавець зобов`язаний перед застосуванням штрафних санкцій встановити, зокрема, наявність або відсутність поважності причин невиконання рішення і обов`язку виконати певні дії лише боржником.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Зокрема, матеріали справи містять Акти від 23.10.2021 року та 25.10.2021 року, які складені старшим державним виконавцем Протасевич Р.Я. Роздільяняського ВДВС Південного МУ МЮ (м.Одеса) при примусовому виконанні ВП № 67114052 за виконавчим листом №521/1275/19 від 27.08.2021 про встановлення побачення батька з дитиною та встановлено, що підтверджено факт побачення батька з дитиною. Таким чином, виконавчий лист фактично виконано.

Також, відповідно до Акта від 22.11.2021 року, який складено старшим державним виконавцем Протасевич Р.Я. Роздільяняського ВДВС Південного МУ МЮ (м.Одеса) при примусовому виконанні ВП № 67114052 за виконавчим листом №521/1275/19 від 27.08.2021, встановлено, що зустрічі ОСОБА_2 з дитиною не відбулися 6, 7, 13, 14, 20, 21 листопада 2021 року, з причин небажання дитини побачитись з батьком, за письмовими поясненнями та заявами матері дитини, ОСОБА_1 від 28.10.2021 та 10.11.2021р.

Аналіз відповідних правових норм, що підлягають застосуванню, зокрема, до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Повторним невиконанням судового рішення в розумінні статті 64-1 Закону №1404-VІІІ є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Так, позивач ОСОБА_1 стверджує, що вона не чинила жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною, натомість неможливість спілкування викликана поведінкою дитини, та її небажанням бачитися з батьком, а тому вищезазначена обставина, в силу приписів статей 63 та 75 Закону України "Про виконавче провадження", є поважною причиною не виконання рішення.

Суд зазначає, що Конституцією України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (частина 3 статті 51).

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26 квітня 2001 року передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основу відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходи, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що з боку позивача відсутній факт не виконання рішення суду без поважних причину, позаяк судом з"ясовано, та підтверджено відповідними доказами, що дитина не бажала бачитися з батьком, а відтак, оскаржувані постанови винесені органом державної виконавчої служби необґрунтовано, не у межах повноважень та не у спосіб визначений Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Відтак, враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправними та скасування постанов, є обґрунтованими, доведеними належними, достатніми доказами, та відповідно є такими, що підлягають задоволенню.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправними та скасування постанов, є правомірними, отже, підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись ч.1 ст.9, ч.1 ст.77, ч.1 ст.72, 73-77, ч.9 ст.205, ст.ст.242, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправними та скасування постанов, - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн., винесену 02.12.2021 року старшим державним виконавцем Роздільнянського вiддiлу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Протасевич Русаною Ярославівною, у виконавчому провадженнi №671102, вiдкритому на підставі виконавчого листа, виданого 27.08.2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області у справі №521/12075/19.

3 Визнати протиправною та скасувати Постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмiрi 13000,00 грн., винесену 02.12.2021 року старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеської області Південного мiжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Протасевич Русаною Ярославівною, у виконавчому провадженнi №6711052, вiдкритому на підставі виконавчого листа, виданого 27.08.2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області у справі № 521/12075/19.

4. Визнати протиправною та скасувати Постанову про визначення для боржника - ОСОБА_1 розміру мiнiмальних витрат виконавчого провадження в сумі 69,00 грн., винесену 02.12.2021 року старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Протасевич Русаною Ярославівною, у виконавчому провадженнi № 67114052, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого 27.08.2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області у справі № 521/12075/19.

4. Стягнути з Старшого державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Протасевич Русаною Ярославівною на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2724(дві тисячі сімсот двадцять чотири)грн.00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Харченко Ю.В.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправними та скасування постанов, - задовольнити