Справа № 420/25215/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, в якій позивач просить:

визнати протиправною відмову Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України у оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області необхідних документів для призначення ОСОБА_1 , пенсії за вислугою років починаючи з дня його звiльнення 06.11.2016 року;

зобов`язати Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років починаючи з дня його звiльнення - 06.11.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 , з 15.08.1999 року по 06.11.2015 рік проходив службу у лавах ГУМВС України в Одеській області на посаді оперуповноваженого відділу боротьби з груповою злочинністю, має звання майора міліції.

06.11.2015 року позивача було звільнено iз лав МВС України за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ через скорочення штатів», що підтверджується витягом з наказу ГУМВС України в Одеській області №1318 о/с від 04.11.2015 року.

Як зазначає позивач, вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 16 років 02 місяці 21 день, у пільговому обчисленнi - 22 роки 01 мiсяць 19 днів.

Позивач вказує, що після його звільнення зі служби уповноваженими структурними підрозділами ГУМВС в Одеській області не було здійснено передбачених законодавством України дій для оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області усіх необхідних документів для призначення йому пенсії.

В жовтні 2021 року позивач звернувся до Департаменту персоналу із заявою про підготовку та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області усіх необхідних документів для призначення пенсії.

06 грудня 2021 року позивачу надійшла вiдповiдь на його звернення, виходячи з якої Вiдповiдач не вбачає підстав для оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області необхідні для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , оскільки відповідно до положень абзацу першого пункту «а» частини першої статті 12 розділу II Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи, звільнені зі служби у період з 01.10.2015 року по 30.09.2016 року, мають право на призначення пенсії за вислугою років при наявності на день звільнення 22 календарних років та 06 місяців і більше, а вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення склала 16 років 02 місяці 21 день, що на думку відповідача, не дає позивачу право на призначення пенсії.

Позивач вважаючи таку відмову протиправною звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14.12.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

12.01.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши що пенсія за вислугу років призначається при наявності відповідної вислуги років в календарному обчисленні (в даному випадку необхідно 22 календарних років та 6 місяців і більше), та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Відповідач звертає увагу, що для призначення пенсії за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262 підстави відсутні. Однозначне тлумачення статті 12 Закону № 2262 щодо календарної вислуги років, як необхідної вимоги, та відсутність даної умови у позивача є підставою для визнання вимог позивача необґрунтованими та неправомірними.

Отже відповідач вважає, що вимоги позивача щодо зобов`язання МВС України оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення пенсії необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 15 серпня 1999 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС в Одеській області № 1318 о/с вiд 04.11.2015 року ОСОБА_1 звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Згідно вищезазначеного наказу про звільнення, вислуга років станом на день звільнення становила: календарна 16 років 02 місяці 21 день; пільгова 22 роки 01 місяць 19 днів.

18 жовтня 2021 року позивач звернувся до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України з заявою в якій просив підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» документи для призначення ОСОБА_2 пенсії з дня його звільнення - 06.11.2015.

23.11.2021 року відповідач за результатом розгляду заяви позивача повідомив, що на день звільнення зі служби (06 листопада 2015 року) позивач не досяг 45 річного віку, а вислуга років в календарному обчисленнi складала 16 років 02 місяці 21 день, що не дає права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону. Враховуючи зазначене, підстави для пiдготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років відсутні.

Не погоджуючись з зазначеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Пунктом а частини першої статті 12 Закону №2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Пунктами а-в ч. 1 ст. 17 Закону №2262-XII визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: військова служба; служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно зі статтею 17-1 Закону №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту в пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Постанова №393), до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону №2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

При цьому, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.

У вищезазначеній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала наступні правові висновки: "В цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393".

Як вбачається з матеріалів справи, вислуга років позивача становить: календарна 16 років 02 місяці 21 день; пільгова 22 роки 01 місяць 19 днів.

Таким чином, судом встановлено, що вислуга років позивача з урахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить 22 роки 01 місяць 19 днів, а відтак, суд вважає, що позивач не набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

При цьому суд відхиляє посилання позивача на те, що станом на дату початку його служби діяла редакція пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до якої право на пенсію особа набуває при вислузі 20 років і більше, з огляду на те що, станом на дату внесенні змін до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ позивач ще не набув необхідної вислуги для призначення пенсії, відповідно до попередньої редакції Закону.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною відмову Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України у оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області необхідних документів для призначення ОСОБА_1 , пенсії за вислугою років починаючи з дня його звiльнення 06.11.2016 року та зобов`язання Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років починаючи з дня його звiльнення - 06.11.2016 року.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів позивача, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у позові необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.