Справа № 420/24473/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Інституту Військово-Морський Сил Національного університету «Одеська морська академія» (вул. Дідріхсона,8, м. Одеса, 65029) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морський Сил Національного університету «Одеська морська академія» (далі Інститут ВМС НУ «Одеська морська академія»), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року №3351-XXII, тривалістю 14 календарних днів, за 2014 рік;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3351-XXII, тривалістю 14 календарних днів, за 2014 рік.

Позивач зазначив, що з 10.08.2011 по 06.03.2015 року проходив військову службу у Військовій академії (м. Одеса) на посаді старшого викладача - начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту та екологічної безпеки кафедри тактики факультету високомобільних десантних військ та розвідки. Військова академія (м. Одеса) організаційно знаходилася у підпорядкуванні Командування Сухопутних військ Збройних Сил України.

В період з 30 жовтня по 19 листопада 2014 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районах антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Після прибуття з відрядження з зони АТО, керівництвом Військової академії (м. Одеса) та Командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України направлялися документи щодо оформлення йому статусу учасника бойових дій. 26.11.2014 року Військовою академією (м. Одеса) складено Довідку №1/143/97 про безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (додаток 4), один примірник якої був підшитий до особової справи, і який в даний час в ній знаходиться.

Наказом Начальника Генерального Штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України від 06.03.2015 року №93 він був переведений до нового місця проходження військової служби - Науково-дослідного центру Збройних Сил України Державний океанаріум на посаду начальника науково-дослідного відділу (екологічного забезпечення військово-морської діяльності).

22.10.2015 року Управлінням особового складу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України було видано посвідчення учасника бойових дій.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року № 490-р Про реорганізацію науково-дослідного центру Збройних Сил України Державний океанаріум та наказу Міністерства оборони України від 19.09. 2019 року №479 Науково-дослідний центр Збройних Сил України Державний океанаріум було реорганізовано шляхом приєднання його до Інституту ВМС НУ «Одеська морська академія».

У червні 2020 року він звернувся із рапортом на ім`я Начальника Інституту ВМС НУ «Одеська морська академія» та повідомив про те, що не має наміру продовжувати військову службу та просив звільнити з Лав Збройних Сил України.

Наказом Командувача ВМС Збройних Сил України (по особовому складу) від 22.06.2020 року №174 звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Відповідно до наказу начальника Інституту ВМС НУ «Одеська морська академія» (по стройовій частині) від 08.07.2020 року №131 він відправлений у щорічну основну відпустку з 09 липня по 02 серпня 2020 року включно, з подальшим виключенням із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Вказаним наказом було нараховано належні виплати по звільненню відповідно до п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008.

Під час проведення розрахунків Інститутом ВМС НУ «Одеська морська академія» серед інших виплат йому виплачено грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку строком 14 календарних днів, як учаснику бойових дій, передбачену п.12 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3351-XXII, тривалістю 84 календарних днів (за період з 2015 року по 2020 рік включно).

Під час нарахування зазначеної грошової компенсації посадові особи Відповідача обґрунтовували початок періоду нарахування зазначеної компенсації саме з 2015 року, як року видачі посвідчення учасника бойових дій.

Позивач вважає, що він має право на грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку строком 14 календарних днів і за 2014 рік, оскільки безпосередню участь в АТО приймав саме у 2014 році. На думку позивача відповідач невірно нарахував період, за який він повинен був отримати грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку та не врахував наявність документів в особовій справі, які підтверджують право щодо нарахування мені грошової компенсації за додаткову оплачувану відпустку за 2014 рік.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем відзив на позов не надано.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач з 10.08.2011 по 06.03.2015 року проходив військову службу у Військовій академії (м. Одеса) на посаді старшого викладача - начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту та екологічної безпеки кафедри тактики факультету високомобільних десантних військ та розвідки. Військова академія (м. Одеса) організаційно знаходилася у підпорядкуванні Командування Сухопутних військ Збройних Сил України.

Відповідно до довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України №1/143/97 від 26.11.2014 року позивач у період з 30 жовтня по 19 листопада 2014 року безпосередню убрав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районах антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.11).

22.10.2015 року позивачу видане посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 (а.с.13) .

Наказом начальника Інституту ВМС НУ «Одеська морська академія» (по стройовій частині) від 08.07.2020 року №131 визнано капітана 2 рангу ОСОБА_1 , звільненого наказом Командувача ВМС ЗСУ від 22.06.2020 року №174 з військової служби в запас визнано вважати таким, що посаду здав. Надана щорічна основна відпустка на 23 доби з 09 липня по 02 серпня 2020 року з послідуючим виключенням із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 02 серпня 2020 року. Вирішено, крім іншого, виплатити грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку строком 14 календарних днів, як учаснику бойових дій, передбачену п.12 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3351-XXII, тривалістю 84 календарних днів (за період з 2015 року по 2020 рік включно).

Позивач вважаючи, що йому повинна була виплачена компенсація з 2014 року звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини, регламентовані Законом України «Про відпустки» від 05.11.1996 року № 504/96-ВР (далі - Закон України «Про відпустки»), Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ (далі Закон України № 3551-ХІІ), Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон України № 2011-ХІІ ).

Статтею 4 Закону України «Про відпустки» встановлені види щорічних відпусток, а саме: основна та додаткова, а також інші додаткові відпустки.

Статтею 16-2 Закону №3551-ХІІ встановлена додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності, зокрема, учасникам бойових дій додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Статтею 12 Закону України №3551-ХІІ встановлені пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, зокрема, учасникам бойових дій надається така пільга, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік (п. 12).

Статтею 101 Закону України №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються, відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Стаття 16-2 Закону України «Про відпустки» знаходиться у розділі ІІІ вказаного Закону, який має назву «Додаткові відпустки у зв`язку з навчанням. Творча відпустка. Відпустка для підготовки та участі у змаганнях. Додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності», проте, зміст статті свідчить про те, що вказана відпустка надається тривалістю 14 календарних днів на рік, тобто щорічно тривалістю 14 днів.

Крім того, статтею 10 Закону України «Про відпустки» розділу ІІ «Щорічні відпустки» регламентований порядок надання щорічних відпусток.

Згідно з п.8 ч.13 ст.10 Закону України «Про відпустки», щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються ветеранам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, а також особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вказана норма співвідноситься з п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, позивачу, який не використав щорічну додаткову відпустку, при його звільненні відповідач повинен був нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У рішенні Верховного Суду від 16.05.2019 року по справі №620/4218/18 (зразкова справа) зазначено, що відповідно до ч.14 ст.101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби, у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки, їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки. Норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації. Таким чином, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Велика Палата Верховного Суду постановою від 21.08.2019 року залишила без змін рішення Верховного Суду від 16.05.2019 року по зразковій справі №620/4218/18.

У постанові ВП Верховного Суду від 21.08.2019 року також зазначено, що грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Право на отримання таких виплат не обмежується жодним строком.

Статтею 5 Закону У країни №3551-ХІІ визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.6 Закону учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

Порядок надання статусу учасника бойових дій, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п.19-21 ч.1 ст. 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Кабінет Міністрів України постановою від 20.08.2014 року №413 затвердив Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.

Відповідно до п.1 Порядку він визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та категорії таких осіб.

У п.2 наведений перелік осіб, яким надається статус учасника бойових дій, а пунктом 4 визначений перелік документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Вказаний Порядок змінювався, але и на час надання позивачу статусу учасника бойових дій було визначено про подання документів протягом 30 днів є дня завершення особами виконання завдань антитерористичної операції. Таки документи подавались до Комісій, які протягом місяця вивчають документи та вирішують питання про наявність підстав для надання статусу учасника бойових дій, шляхом прийняття відповідного рішення.

Відповідно до п.9 особам, яким надано статус учасника бойових дій видається посвідчення учасника бойових дій.

Постановою КМУ №302 від 12.05.1994 року затверджений Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни

У порядку вказано, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Учасникам бойових дій видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій.

У копії посвідчення позивача наданого ним до позову також зазначено, що пред`явник посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Надання особі статусу учасника бойових дій це фактично визнання державою у встановленому порядку відповідного положення такої особи в державі.

Таким чином, тільки після надання у встановленому порядку (надання документів до відповідної комісії, їх перевірка, розгляд та прийняття позитивного рішення) статусу учасника бойових дій така особа починає користуватися пільгами учасника бойових дій.

Оскільки позивач отримав посвідчення учасника бойових дій 22.10.2015 року, то саме з цього часу він має право на пільги для учасника бойових дій. Довідка про участь в АТО є лише одним з документів, якій подається до Комісії для надання статусу учасника бойових дій.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 242-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Інституту Військово-Морський Сил Національного університету «Одеська морська академія» (вул. Дідріхсона,8, м. Одеса, 65029, код ЄДРПОУ 26614030) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року №3351-XXII, тривалістю 14 календарних днів, за 2014 рік; зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3351-XXII, тривалістю 14 календарних днів, за 2014 рік.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.