Справа № 420/26099/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області щодо пропуску строків для надання відповіді на запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 06.12.2021 року вих. №3С-3, одержаний відповідачем 07.12.2021 та відмову Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області у наданні відповіді на запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 06.12.2021 року вих. №3С-3, одержаний відповідачем 07.12.2021; зобов`язати Саф`янівську сільську раду Ізмаїльського району Одеської області розглянути запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 06.12.2021 року вих. №3С-3, одержаний відповідачем 07.12.2021, та надати запитувану інформацію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.12.2021 він звернувся до Cаф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на їх офіційну електронну пошту з запитом про доступ до публічної інформації від 06.12.2021 вих. №3С-3. Даний запит відповідач одержав 07.12.2021 та повинен був протягом п`яти днів надати відповідь. Однак лише 16.12.21 від відповідач надійшла відповідь, в якій він відмовив у наданні витребуваної інформації, зазначивши, що звернення не містить електронного підпису. На думку позивача, така відмова є протиправною, оскільки положення п.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням приписів п.3 ч.5 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», не містять такого випадку, за наявності якого розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, - як відсутність електронного цифрового підпису на запиті поданому в електронній формі. Крім того, у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» від 29 вересня 2016 року №10 чітко вказано, що запитувачу не потрібно додавати до запиту документи, що посвідчують особу (копію паспорта, ідентифікаційного коду), а розпорядник інформації не здійснює жодних дій з перевірки особи запитувача, наприклад звірення підпису із зразком, надсилання уточнюючих запитань тощо. Таким чином, відмова Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області у наданні відповіді на запит про доступ до публічної інформації є протиправною. У зв`язку з тим, що відповідачем було пропущено строки надання відповіді на запит про доступ до публічної інформації та протиправно відмовлено у наданні відповіді на запит позивача, позивач звертається до суду з метою захисту та відновлення його порушеного законного права.

Ухвалою судді від 24.12.21 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

13.01.22 до суду від Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що 07 грудня 2021 року на електронну адресу Саф`янівської сільської ради надійшов запит № 3С-3 від ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації. На зазначений запит Саф`янівською сільською радою була надана відповідь, в якій зазначалось, що сканований запит Позивача не містить електронного підпису. Тобто заявнику не надано інформацію на підставі Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронні документи та електронний документообіг», а саме через відсутність електронного підпису при подані запиту електронною поштою у письмовій формі у вигляді сканованого документа. Натомість, запитувача повідомлено про можливість повторного розгляду запиту у разі подання запиту з електронним підписом.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» надає право запитувачу інформації звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Однак зловживання правом на доступ до інформації є неприпустимим. В той же час, Позивачем у короткий проміжок часу, а саме у період з 01.12.2021 по 16.12.2021 року було надіслано 8 запитів до Саф`янівської сільської ради на доступ до інформації, що стосуються різних сфер діяльності, зокрема надання копії рішення про створення відділу культури, інформацію у сфері земельних відносин, питань бюджету, щодо переліку вакцинованих депутатів та працівників апарату сільської ради, тощо (копії зазначених запитів додаються). При цьому, Позивач ОСОБА_1 ніколи не проживав на території Саф`янівської громади та не мав ніякого відношення до роботи сільської ради, а всі подані ним запити стосуються різних, не пов`язаних між собою галузей місцевого самоврядування. Треба наголосити, що Позивачем не зазначалась його реальна адреса реєстрації або перебування, а зазначена лише адреса для листування (як в запиті, так і в позовній заяві), яка збігається з адресою представника Позивача. Зазначений контактний номер Позивача також не є достовірним, оскільки не належить ОСОБА_1 . Як вбачається з наявних даних, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, майже вся інформація, яка запитувалась Позивачем міститься у вільному доступі на сайті Саф`янівської сільської ради та сайті Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. Зокрема, інформація, яка запитувалась в запиті № 3С-3 від 07 грудня 2021 року наявна за посиланням: https://odeska.land.gov.ua/peredacha-zemel-hromadam. Саф`янівська сільська рада не відмовляла та не збиралась відмовляти у доступі до інформації на підставі того, що інформація міститься у загальнодоступних джерелах, проте сукупність вищенаведених обставин дає обґрунтовані підстави вважати, що Позивач зловживав своїм правом на доступ до публічної інформації та навмисно створював навантаження на орган місцевого самоврядування. Вимога надати запит на інформацію з електронним підписом автора на сканованому документі не є відмовою у наданні інформації з підстав віднесення запитуваної інформації до інформації з обмеженим доступом. Саф`янівська сільська рада у відповіді на запит не зазначала, що дана інформація є інформацією з обмеженим доступом та повідомила про можливість повторного розгляду запиту, оформленого належним чином.

17.01.22 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою посилання відповідача на те, що майже вся інформація, яка запитувалась Позивачем міститься у вільному доступі на сайті Саф`янівської сільської ради та сайті Головного управління Держгеокадастру в Одеській області - відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

21.01.22 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь, згідно з якими необхідність ідентифікації запитувача виникла у зв`язку з тим, що чисельні запити були спрямовані не стільки на отримання публічної інформації, скільки на створення перешкод у роботі розпорядника та подальше звернення до суду з метою стягнення витрат на правову допомогу.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що 06.12.2021 ОСОБА_1 звернувся на офіційну електронну пошту Cаф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області з запитом про доступ до публічної інформації від 06.12.2021 вих. № 3С-3, в якому просив надати інформацію та копії документів, зокрема:

1. повідомити, чи передавались землі з державної у комунальну власність Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за останні 2 роки;

2. надати копії: наказів Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про передачу земельних ділянок з державної у комунальну власність Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; актів приймання передачі земельних ділянок, підписаних між Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області;

3. надати перелік земель, які передавались з державної власності у комунальну власність до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за останні 2 роки.

За результатами опрацювання вищезазначеного запиту Cаф`янівська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області 16.12.2021 надіслала відповідь на електронну адресу позивачу, в якій зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» створення електронного документа завершується накладанням електронного підпису. Натомість, сканований запит, направлений електронною поштою не містить електронного підпису позивача. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку недотримання вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону». Після надання запиту на інформацію, оформленого належним чином, запит буде розглянуто повторно.

У зв`язку з тим, що відповідачем пропущено строки надання відповіді на запит про доступ до публічної інформації та відмовлено у наданні відповіді на запит, позивач звернувся до суду з метою захисту та відновлення його порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Статтею 1 Закону №2939-VI встановлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Стаття 14 Закону №2939-VІ встановлює обов`язок відповідача надавати достовірну, точну та повну інформацію.

Відповідно до ст.19 Закону №2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Частиною 1 ст.20 Закону №2939-VI визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі та має містити: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис (ч.4, 5 ст.22 Закону №2939-VI).

Статтею 23 Закону №2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію.

Таким чином, публічна інформація за своєю правовою природою є інформацією, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх повноважень та доступ до якої забезпечується зокрема шляхом надання інформації на запити. При цьому, певна інформація може мати правовий статус інформації з обмеженим доступом (конфіденційна, таємна службова), доступ до якої визначається положеннями Закону.

Право доступу до інформації є необхідним елементом демократичної форми правління, яка ґрунтується, серед іншого, на вимогах прозорості, гласності та підзвітності в діяльності владних органів і службових осіб, яких народ уповноважив виконувати функції держави. Будь-які особи мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації, які у свою чергу зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати на нього відповідь.

Вирішуючи спір, суд враховує, що викладена в листі від 16.12.2021 відмова Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області у задоволенні запиту позивача не містить посилання, яка вимога до запиту, визначена ч.5 ст.19 Закону №2939-VI, не дотримана.

В листі наявне посилання на п. 4 ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI, що регламентує відмову в задоволенні запиту у випадку не дотримання вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону, проте відсутній порядок оскарження такої відмови, що є порушенням п.4 ч.4 ст.22 Закону №2939-VI.

Закон №2939-VI дозволяє запитувачам інформації подавати запити в усній, письмовій та в інших формах, а саме поштою, факсом, телефоном, електронною поштою. При цьому право вибору форми запиту на отримання публічної інформації належить запитувачу публічної інформації.

Аналіз норм законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, дозволяє дійти висновку про те, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, зокрема, у разі якщо поданий у письмовій формі запит не містить підпису запитувача, тобто підпис заявника вимагається саме при поданні запиту в письмовій формі.

Водночас, судом встановлено, що запит щодо доступу до публічної інформації ОСОБА_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області подано в електронному вигляді шляхом його надіслання на електронну адресу розпорядника інформації.

При цьому положення п.4 ч.1 ст.22 Закону №2939-VI в кореспонденції з п.3 ч.5 ст.19 Закону № 2939-VI не містять такого випадку, за наявності якого розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у разі відсутності електронного цифрового підпису на запиті, який подано в електронній формі.

Законодавством у сфері доступу до публічної інформації не передбачено обов`язку розпорядника інформації ідентифікувати особу запитувача. Тобто запитувачу не потрібно додавати до запиту документи, що посвідчують особу (копію паспорта, ідентифікаційного коду), а розпорядник інформації не здійснює жодних дій з перевірки особи запитувача, наприклад звірення підпису із зразком, надсилання уточнюючих запитань тощо. Запитувач може вказати будь-яке прізвище, ім`я, по батькові, і розпорядник не може і не повинен його перевіряти.

При цьому обов`язковою умовою, у разі відмови в задоволенні запиту є наведення обґрунтованих підстав такої відмови. У разі неправомірної відмови - суд може визнати такі дії протиправними та зобов`язати її надати.

Саме такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у низці судових рішень (наприклад, рішення від 25 червня 2019 року по справі № 9901/924/18, провадження № 11-309заі19).

Зважаючи на це, а також контекст спірних правовідносин, що склались між сторонами, суд вважає за необхідне вказати, що у постанові Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 826/13000/18 зазначено, що правова процедура («fair procedure» - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідь відповідача від 16.12.2021, якою фактично позивачу безпідставно відмовлено в наданні запитуваної інформації без належного обґрунтування цього, - є протиправною. При цьому, відповідачем спірна відповідь надана 16.12.21, тоді як отримано запит від позивача 07.12.21, а отже розпорядник інформації, всупереч вимог ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI, не надав відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з пунктами 2, 3, 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання акту, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На підставі викладеного, беручи до уваги необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача, що ґрунтується на чинному законодавстві України, суд вважає необхідним здійснити такий захист шляхом зобов`язання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області надати запитувану ОСОБА_1 публічну інформацію.

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно пунктів 1 частини 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розрахунку вартості послуг адвоката в розмірі 9300 грн до позову додано договір про надання правової допомоги №ОРП/2 від 01.12.2021, акти прийому-передачі юридичних послуг, в яких відображено надані адвокатом послуги: зустріч та усна консультація - 500 грн (1 год.); складання та підготовка запиту - 800 грн (1 год.); складання позову - 5000 грн (4 год.); складання відповіді на відзив - 2000 грн (3 год.); складання заяви про стягнення судових витрат - 1000 грн (1 год.).

Згідно з ч. 7 ст. 134 КАСУ обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На виконання вищезазначеної норми відповідачем надано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката є об`єктивно неспівмірним за низкою факторів.

Відповідач наголошує, що необхідність у правовій допомозі у позивача могла виникнути лише після отримання відповіді Саф`янівської сільської ради на запит №3С-3 від 06.12.2021. Проте договір на надання правової допомоги укладений до отримання відповіді на запит про доступ до публічної інформації, а саме 01.12.2021. Також зустріч з клієнтом з приводу визнання відмови Саф`янівської сільської ради протиправною, відповідно до акту прийому-передачі юридичних послуг, передувала складанню та підготовленню запиту. Також до акту прийому-передачі юридичних послуг включена послуга зі складання та підготовлення запиту про доступ до публічної інформації до Саф`янвської сільської ради вих. №3С-3 від 06.12.2021 на суму 800 грн, тоді як запит надісланий від імені самого позивача та не є адвокатським запитом. Заявлений розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним складності справи, оскільки дана категорія справ є типовою та не відноситься до справ значної складності, а підготовка позовної заяви не потребувала докладання значних зусиль, або вивчення великого обсягу інформації та документів. По-перше, вищезазначене підтверджується відведеним часом для написання позовної заяви. Так, відповідь на запит №3С-3 надана Позивачу 16.12.2021 року, а 17.12.2021 складена позовна заява з додатками та відправлена електронною поштою Відповідачу, що підтверджується доданими Позивачем матеріалами. Що стосується відправлення сторонам та до суду позовної заяви, зазначаємо, що такі послуги не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, передбаченої ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Окрім того, позовна заява надійшла до Саф`янівської сільської ради засобами електронного зв`язку, а отже надіслання позовної заяви не потребувало додаткових витрат. Зустріч та усна консультація з клієнтом з приводу визнання противоправною відмови у наданні відповіді на запит про доступ до публічної інформації та зобов`язання вчинити певні дії (сума послуги 500 грн) фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову, а тому не є такими, що належать до стягнення.

Разом з тим, розмір понесених витрат на правничу допомогу входить до предмету доказування по справі. При цьому суд враховує, що позовні заяви цієї категорії фактично є шаблонними та не потребують значного часу та витрат на їх складання, рівно як і за розглядуваних обставин не потребувало значного часу вивчення судової практики в аналогічних спорах. Так, правовий аналіз судової практики та складання позовної заяви по схожих справах є порівняно типовою роботою, яка не розпочинається спочатку при підготовці наступного позову, а робота із практикою в подальших роботах повторює первісні судові практики. Тобто обсяги роботи при складанні однотипних позовних заяв за аналогічних спірних правовідносин не потребують докладання однакових зусиль та часу у порівнянні із опрацюванням іншої категорії спорів.

Також консультативні послуги, звернення із запитами та клопотаннями не підлягають відшкодуванню, оскільки, на думку суду, не є неминучими та не пов`язані з правничою допомогою адвоката в межах судового розгляду даної справи, так як могли мати місце окремо від судового провадження та не обов`язково передувати останньому. Заявлена до відшкодування сума за складання адвокатом заяви про стягнення судових витрат не є наданою позивачу правничою допомогою, а тому не може входити до складу судових витрат позивача, а відтак і підлягати розподілу.

При викладених обставинах, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову (позов немайнового характеру) і значенням справи для сторони, та, з урахуванням задоволення позову, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 300 грн.

При цьому суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, згідно з ч. 8 ст. 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

З огляду на ненаведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо встановлення судового контролю.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі № 235/7638/16-а.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (68670, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, с. Саф`яни, вул. Грушевського, 85; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області щодо пропуску строків для надання відповіді на запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 06.12.2021 вих. №3С-3, одержаний відповідачем 07.12.2021 та відмову Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області у наданні відповіді на запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 06.12.2021 року вих. №3С-3, одержаний відповідачем 07.12.2021.

Зобов`язати Саф`янівську сільську раду Ізмаїльського району Одеської області розглянути запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 06.12.2021 року вих. №3С-3, одержаний відповідачем 07.12.2021, та надати запитувану інформацію.

Стягнути з бюджетних асигнувань Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 300 грн (триста гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк