Справа № 160/513/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/513/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року

у справі № 160/513/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ"

до Київської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» звернулось до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення до Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів:

№UA100070/2020/000215/2 від 30.09.2020р. з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100070/2020/00445,

№UA100070/2020/000311/2 від 19.11.2020р. з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100070/2020/00556,

№UA100070/2020/000324/2 від 27.11.2020р. з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100070/2020/00571.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржена постанова прийнята відповідачем не у спосіб, передбачений законодавством України, адже вона не містить жодних доказів, які б свідчили про порушення позивачем ч.2 статті 122 КУпАП. Крім того позивач вважає, що за порушення правил пункту 9.8 ПДР настає відповідальність, передбачена ст. 125 КУпАП, а не ч.2 статті 122 КУпАП як помилкового кваліфікував працівник поліції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час митного оформлення товару, який надійшов в межах укладеного 04.02.2020 між ТОВ «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» (покупцем) та компанією JIANGSU INTER-CHINA GROUP CORPRATION (Китай) (продавець) зовнішньоекономічного контракту, на умовах поставки СРТ-Київ, позивач на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення (за ціною договору) надав митному органу повний пакет документів, передбачений ст.53 Митного кодексу України, що містять достовірні відомості про визначення митної вартості товарів, які ґрунтуються на об`єктивних, документально підтверджених даних.

Виходячи з укладеного контракту, в тому числі, щодо умов поставки, вимоги митного органу щодо витребування додаткових документів є безпідставними, оскільки умови поставки СРТ-Київ (Інкотермс 2010) передбачають включення до вартості товару вартості транспортування до місця призначення (у тому числі завантаження, вивантаження та обробку товару), що відповідає і умовам контракту. Позивач зазначає, що відповідач припустився помилки щодо неможливості встановити, який спосіб оплати дійсний для оцінюваних товарів, оскільки за умовами контракту кінцевий строк оплати до кінці дії контракту. Також наполягає, що комерційна пропозиція є за свою суттю є лише пропозицією, а не безпосереднім джерелом утворення фактурної вартості товару, при цьому, що будь-яких обов`язкових вимог щодо форми та змісту комерційної пропозиції законодавство України не містить.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 позов задоволено.

Суд виходив з того, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору. Доводи, зазначені відповідачем в оскаржуваних рішеннях, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах позивача відсутні розбіжності або явні ознаки підробки. Відповідачем не доведено, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість подані позивачем документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.4,5 ст. 58 Митного кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, в частині офіційного з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для справи, а також оцінки наявних у ній доказів, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Відповідач зазначає, що судом помилково не прийнято до уваги доводи митниці про розбіжність в поданих позивачем документах та відсутність в них всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також митниця не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підтвердження вартості транспортування товарів, оскільки до митного оформлення достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на мовах поставки СРТ витрат, пов`язаних з транспортуванням, завантаженням чи вивантаженням товарів до названого місця призначення (СРТ-Київ) подано не було. Крім того відповідач зазначає, що надана позивачем комерційна пропозиція являє собою копію інвойсу, однак не містить інформації щодо пропозиції продажу незалежним покупцям, а тому не відображає дійсну вартість товару. Окрім цього скаржник наголошує, що надані декларантом висновки Дніпропетровської ТПП не можуть бути беззаперечним доказом підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення (за ціною договору). Додаткового зазначає, що заявлений рівень митної вартості товару у розмірі 1,5 дол. США за кг. за даними біржі є нижчою за сировину, з якого цей товар виготовлено. Враховуючи неможливість застосування попередніх методів, керуючись положеннями ч.8 ст. 57 та ч.1 ст. 55 Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначена із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Кодексу.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Позивач зазначає, що зміст апеляційної скарги не відображає жодної норми процесуального права, які на думку апелянта були порушені Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

В спірному випадку спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, яку відповідач використав для визначення форми та обсягу митного контролю відповідно до вимог ч.2 ст. 361 Митного кодексу України ще не свідчить про наявність порушення, а лише про необхідність додаткової перевірки для підтвердження або спростування такої можливості.

Позивач вважає, що у митного органу були відсутні обставини, які б перешкоджали визначити митну вартість імпортованих позивачем товарів за ціною договору (контракту), оскільки ним було надано достатню кількість документів, які не містять розбіжностей і дані яких піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару, та яка передбачена Митним кодексом України, для визначення митної вартості товару за ціною контракту.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між позивачем - ТОВ «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» (покупець) та компанією JIANGSU INTER-CHINA GROUP CORPRATION (Китай) (продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт від 04.02.2020 №0402.20, за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує товар у кількості та за ціною, обумовленими в Інвойсах до цього контракту, які є невід`ємною частиною (п. 1.1. Контракту).

Загальна сума Контракту становить 3 000 000,00 доларів США. В ціну товару включено вартість тари, упаковки, маркування, перевезення (в т.ч. завантаження, вивантаження, обробка, та їх транспортування до порту), страхування, та інших витрат, оплата яких за умовами поставки в редакції Інкотермс 2010 передбачена Продавцем. Сторони звільняють одна одну від зобов`язань зі страхування вантажу за цим контрактом (п. 2.1. Контракту).

Умови поставки CIF-Одеса, Чорноморськ, Південний (Інкотермс 2010). (п. 3.1. Контракту).

Умови поставки можуть бути змінені за взаємною згодою сторін і вказані в рахунках-фактурах (п. 3.2. Контракту).

Товар, який придбано Покупцем згідно з даним Контрактом передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного Контракту. Умови оплати Товару можуть бути змінені за згодою Сторін та вказуються у комерційних рахунках та/або рахунках-фактурах на кожну окрему партію Товару відповідно (п. 4.1. Контракту).

Покупець також має право достроково оплатити товар повністю або частково, а Покупець зобов`язаний прийняти грошові кошти, що надійшли від Покупця, в якості належного виконання зобов`язань за цим Контрактом. При цьому, передплата, здійснена Покупцем, підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх поставок товару або на вимогу Покупця повертається Продавцем протягом 3-х календарних днів з моменту отримання вимоги Покупця. У разі здійснення Покупцем 100% передплати, продавець не пізніше ніж за 10 днів до відвантаження будь-якими наявними в його розпорядженні засобами зв`язку інформує про це Покупця шляхом виставлення Покупцеві Інвойсу в розмірі 100% від загальної суми товару, що поставляється. В цьому випадку Товар повинен бути поставлений Покупцю або здійснене повернення передплати не пізніше 90 днів від дати попередньої оплати (п. 4.2. Контракту).

Платіж здійснюється в доларах США шляхом грошового переказу з рахунку покупця на рахунок Продавця (п. 4.3. Контракту).

На виконання означеного контракту на адресу позивача надійшов Товари (світлодіодні LED лампи, прилади освітлювальні, електричні провідники для напруги, вироби сантехнічні, змішувачі та частини змішувальних кранів, світлодіодні LED лампи, прилади напівпровідникові фоточутливі, прожектори світлодіодні) торговельних марок Lectris, Vestum, ZERIX, WEZER, ELM, ELECTRUM (країна виробництва-CN (Китайська Народна Республіка).

Умови поставки згідно із інвойсу CРТ-Київ.

30.09.2020 з метою митного оформлення товару (ів) декларант подав до Київської міської митниці митну декларацію ЕМД №UA100070/2020/431298, в якій митна вартість товару визначена позивачем за основним методом - за ціною контракту.

На підтвердження митної вартості товару підприємством разом із митною декларацією надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації: декларацію митної вартості за №1731, пакувальний лист PACKING LIST №TR20/015-1F-Т від 02.08.2020 (код документу 0271), рахунок-проформу РROFORMA-ІNVOICE №TR20/015-1F-Т від 02.08.2020 (код документу 0325), рахунок-фактуру ІNVOICE №TR20/015-1F-Т від 02.08.2020 (код документу 0380), коносамент BILL OF LADING №COSU від 24.08.2020 (код документу 0705), міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №12844 від 28.09.2020 (код документу 0730), документ про походження товару ІNVOICE №TR20/015-1F-Т від 02.08.2020 (код документу 0862), висновок експерта №ГО-2198 від 30.09.2020р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016), комерційну пропозицію COMMERCIAL OFFER б/н від 02.08.2020 (код документу 3022), контракт №0402.20 від 04.02.2020 (код документу m4100), лист №30/09-01 від 30.09.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості (код документу 9000).

Крім того, 19.11.2020 з метою митного оформлення товару (ів) декларант подав до Київської міської митниці митну декларацію ЕМД №UA100070/2020/435862, в якій митна вартість товару визначена позивачем за основним методом - за ціною контракту.

На підтвердження митної вартості товару підприємством разом із митною декларацією надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації: декларацію митної вартості за №3369, пакувальний лист PACKING LIST №TR20/014S від 07.10.2020 (код документу 0271), рахунок-фактуру ІNVOICE №TR20/014S від 07.10.2020 (код документу 0380), коносамент BILL OF LADING №MRFB20093807 від 07.10.2020 (код документу 0705), міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №13629 від 18.11.2020 (код документу 0730), документ про походження товару ІNVOICE №TR20/014S від 07.10.2020 (код документу 0862), висновок експерта №ГО-2595 від 19.11.2020р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016), комерційну пропозицію OFFER б/н від 07.10.2020 (код документу 3022), контракт №0402.20 від 04.02.2020 (код документу 4100), лист №1911/1 від 19.11.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості (код документу 9000).

Окрім цього, 27.11.2020 з метою митного оформлення товару (ів) декларант подав до Київської міської митниці митну декларацію ЕМД №UA100070/2020/436536, в якій митна вартість товару визначена позивачем за основним методом - за ціною контракту.

На підтвердження митної вартості товару підприємством разом із митною декларацією надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації: декларацію митної вартості за №1923, пакувальний лист PACKING LIST №TR20/029-1F-Т від 26.09.2020 (код документу 0271), рахунок-проформа РROFORMA-ІNVOICE №TR20/029-1F-Т від 26.09.2020 (код документу 0325), рахунок-фактуру ІNVOICE №TR20/029-1F-Т від 26.09.2020 (код документу 0380), коносамент BILL OF LADING №WMS20091984 від 26.09.2020 (код документу 0705), міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №13870 від 25.11.2020 (код документу 0730), документ про походження товару ІNVOICE №TR20/029-1F-Т від 26.09.2020 (код документу 0862), висновок експерта №ГО-2654 від 26.11.2020р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016), комерційну пропозицію COMMERCIAL OFFER б/н від 26.09.2020 (код документу 3022), контракт №0402.20 від 04.02.2020 (код документу 4100), лист №27/11-01 від 27.11.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості (код документу 9000).

При митному оформленні вказаних товарів відповідач зазначив, що надані декларантом документи містять розбіжності та не містять усіх даних, які підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованого товару, а саме:

1) не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СРТ витрат, пов`язаних з транспортуванням, завантаженням, вивантаженням товарів до названого місця призначення. Не деталізовано чи включено у вартість товару витрати транспортування товарів у країні Покупця до м.Київ згідно умов поставки Інкотермс СРТ Київ.

2) надана комерційна пропозиція уявляє собою копію інвойсу, не містить інформації щодо пропозицій для продажу оцінюваних товарів незалежним покупцям, отже не відображає дійсну вартість товару у розумінні положень статті VІІ Генеральної угоди з тарифів та торгівлі. Так, згідно норм зазначеної статті, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Тобто, даний документ не підтверджує дійсність цін та достовірність митної вартості.

3) висновки Дніпропетровської ТПП прийнято до уваги митницею, але вони не можуть бути підставою для підтвердження митної вартості. В наведених експертом джерелах з мережі Інтернет, зазначена продукція без врахування технічних характеристик товару. Крім того, зазначена в окремих джерелах вартість продукції вища ніж вартість оцінюваного товару. Зазначені обставини не дають можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Керуючись положеннями ч.2, 3 ст.53, ч.5 ст.54 МК України, декларанту запропоновано надати до митного органу додаткові, зазначені митним органом, документи.

Відповідними листами від 30.09.2020 року, від 19.11.2020 року та від 27.11.2020 року позивач повідомив про відсутність можливості надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

За результатом проведеної митної оцінки та проведених консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації, яка наявна в митному органі, відповідачем прийнято оскаржувані рішення №UA100070/2020/000215/2 від 30.09.2020р., №UA100070/2020/000311/2 від 19.11.2020р., №UA100070/2020/000324/2 про коригування митної вартості товарів, згідно із яких митним органом митна вартість товарів визначена із застосуванням методу визначення митної вартості товару 2 ґ (резервний метод) відповідно до ст. 64 МК України з використанням відповідної інформації рівня митної вартості товарів за вже оформленими МД, перелік яких наведений у кожному із оскаржених рішень.

На підставі цих рішень про коригування митної вартості товарів відповідач надіслав позивачеві картки відмови у прийнятті митних декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100070/2020/00445, №UA100070/2020/00556 та №UA100070/2020/00571.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваних рішень та карток відмови відповідача.

За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких міститься у вказаній нормі.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Отже, право митного органу на витребування додаткових документів виникає тільки за наявності певних підстав для обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару, а саме: якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджують цю митну вартість.

Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, наведені правові норми в їх сукупності свідчать, що для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за визначеним декларантом методом, у спірному випадку за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 МК України.

Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

При цьому, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, зокрема, ч.6 ст.54 МК України, яка, як зазначено вище, визначає підстави, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, а відомості, які містяться в ЄАІС ДМСУ, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.58 глави 9 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.ч.6, 8, 9 ст.58 МК України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:

п.5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

п.6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

п.7) витрати на страхування цих товарів.

З наведених норм випливає, що митною вартістю товарів являється по суті загальна сума всіх платежів, здійснених покупцем товарів, що імпортуються, продавцю таких товарів за контрактом.

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 МК України).

Отже митний орган наділений законодавцем повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вказаній нормі.

Судом встановлено, що підставою для витребування додаткових документів у декларанта, став висновок митного органу щодо того, що надані під час митного оформлення товару документи мають суттєві розбіжності та невідповідності, які не дають можливості перевірити числові значення заявленої митної вартості.

Разом з тим, як слідує із змісту оскаржених рішень, вони не містять будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви саме у числових значеннях складових митної вартості ввезених товарів, у них не наведено причин неможливості визначення митної вартості імпортованих товарів на підставі поданих декларантом документів, не наведено обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності, які не дозволяють підтвердити саме числові значення складових митної вартості імпортованих товарів.

Стосовно посилання відповідача на не подання декларантом достовірних відомостей про включення до ціни товару на умовах СРТ витрат, пов`язаних з транспортуванням, страхуванням та робіт, пов`язаних із завантаженням товарів при доставці до названого місця призначення, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Пунктом 2.1 зовнішньоекономічного Контракту від 04.02.2020 №0402.20 визначено, що ціна на товар включає в себе вартість тари, упаковки, маркування, перевезення, (в т.ч. завантаження, вивантаження, обробка, та їх транспортування до порту), страхування, та інші витрати,

оплата яких за умовами поставки в редакції Інкотермс 2010 передбачена продавцем.

Тобто, умовами Контракту на покупця (позивача) не покладено обов`язку зі сплати окремо вартості тари, маркування, упаковки, перевезення, переміщення (в тому числі навантаження, вивантаження).

В спірному випадку товар поставлений на умовах поставки СРТ- Київ в редакції Інкотермс-2010, що відповідачем не заперечується, наявними у справі доказами не спростовується.

Відповідно до Інкотермс 2010 термін CРТ (фрахт/перевезення оплачені до (обраного місця призначення) означає, що продавець передає товар перевізнику або іншій особі, визначеної продавцем, в узгодженому місці (якщо таке місце погоджено сторонами) та що продавець зобов`язаний укласти договір перевезення та нести витрати з перевезення, необхідні для доставки товару у погоджене місце призначення. Умови поставки СРТ вимагають від продавця виконання митних формальностей для вивезення, якщо такі формальності застосовуються, проте продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності при ввезенні, сплачувати імпортні мита та виконувати інші митні формальності при ввезенні.

Таким чином, за умовами поставки СРТ саме продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення, а покупець бере на себе всі ризики чи втрати

ушкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику.

Погоджуючи такі умови поставки (СРТ- Київ), сторони за зовнішньоекономічним Контрактом виходили з того, що продажна ціна вже включає в себе вартість товару, фрахт або

транспортні витрати, тобто у фактурну вартість товару вже включені витрати, що впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення, навантаження, вивантаження). Саме тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Додаткові витрати на транспортування товару позивачем не понесені.

Також позивачем не понесені додаткові витрати зі страхування товару, оскільки відповідно до поставки на умовах СРТ у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. Страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги визначені умови поставки товару СРТ-Київ, витрати на страхування та транспортування вже є включеними до ціни товару, у зв`язку з чим відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України не додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, при визначенні митної вартості товару, що також підтверджено умовами зовнішньоекономічного Контракту від 04.02.2020 №0402.20.

Таким чином, є безпідставним посилання митного органу на не надання позивачем достовірних відомостей щодо включення до ціни товару всіх складових митної вартості, необхідних для її обчислення (витрат на транспортування, завантаження та вивантаження товарів до місця призначення тощо), оскільки умовами контракту передбачено включення продавцем в ціну товару зазначених вище витрат, відповідно надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в них вартості таких витрат, митним законодавством не передбачено.

Що ж до зауваження відповідача, що комерційна пропозиція не відображає дійсну вартість товару, а в висновках Дніпропетровської ТПП зазначена продукція без врахування технічних характеристик товару колегія суддів зазначає, що такі зауваження відповідача по суті не є розбіжностями, оскільки не містять суперечностей з іншими поданими документами та не впливають на можливість або неможливість перевірки числового значення заявленої митної вартості товару, при цьому, що Митним кодексом взагалі не визначено обов`язку подавати такі документи.

Стосовно неподання декларантом додаткових документів, то у розглянутому випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення ним митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних відповідачем документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митницею іншого методу визначення митної вартості.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а тих, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

За встановлених у справі обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги митниці про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірним, а коригування митної вартості, заявленої товариством, на цій підставі - необґрунтованим.

Позивачем при декларуванні митної вартості товару за зовнішньоекономічним Контрактом від 04.02.2020 №0402.20 зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, до декларацій внесено недостовірні або неточні відомості, надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, і, відповідно, є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, обраного позивачем, і розцінено митницею як заниження позивачем митної вартості.

З огляду на вищенаведене, є вірним висновок суду першої інстанції, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року у справі № 160/513/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко