Справа № 200/2344/21-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року справа №200/2344/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 р. у справі № 200/2344/21-а (головуючий І інстанції Мозговая Н.А.) за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

04.03.2021 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправним дії щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці з 88% до 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року, зобов`язання здійснити з 19.02.2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації у Донецькій області від 26.02.2020 року №04-221 з урахуванням фактично виплачених сум, безстроково.

Позивач в обґрунтування адміністративного позову посилається на те, що він є суддею у відставці Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області. З 22.09.2016 року перебуває на обліку у відповідача та отримував з січня 2017 року по листопад 2020 року включно щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів у відповідності до постанови Дружківського міського суду Донецької області від 09.12.2016 року по справі №229/4106/16-а. В лютому 2021 року він звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням заробітної плати. До заяви була надана довідка ТУ ДСА в Донецькій області від 26.02.2020 року відповідно до якої вбачається, що станом на 18.02.2020 року суддівська винагорода складає 107202,00 грн. За наслідком розгляду заяви було прийнято рішення про відмову в перерахунку. Зазначене рішення було оскаржено до Донецького окружного адміністративного суду. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.08.2020 року по справі №200/6389/20-а визнано протиправним та скасовано рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 180213 від 04 березня 2020 року про відмову в перерахунку позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з заявою позивача. Зобов`язано Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Донецькій області від 26 лютого 2020 року № 04-221 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. 16.12.2020 року він дізнався про те, що відповідно до протоколу розпорядження №13 від 10.12.2020 року йому було встановлено 58% довічного грошового утримання судді у відставці, чим зменшено грошове утримання судді у відставці з 88% до 58%. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні права судді у відставці.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 р. у справі № 200/2344/21-а у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є громадянином України, перебуває на обліку у відповідача та отримує довічне грошове утримання судді у відставці, що сторонами не заперечується.

Судом встановлено, що Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 09.12.2016 року по справі №229/4106/16-а визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці в частині встановлення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без урахування половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е.Дзержинського та календарного періоду проходження строкової військової служби. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці зарахувати до стажу ОСОБА_1 роботу на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою в юридичній академії ім. Ф.Е.Дзержинського - 01 рік 05 місяців 15 днів та календарний період проходження строкової військової служби - 2 роки 02 місяці 18 днів. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці здійснити з 22 вересня 2016р. перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 88% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання (а.с.12-17). Постанова набула законної сили 19.12.2016 року.

Відповідно до розпорядження від 12.01.2017 року позивачу перераховано довічне грошове утримання у розмірі 88% заробітної плати (а.с.9).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.08.2020 року по справі №200/6389/20-а визнано протиправним та скасовано рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 180213 від 04 березня 2020 року про відмову в перерахунку позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з заявою позивача. Зобов`язано Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Донецькій області від 26 лютого 2020 року № 04-221 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року . Рішення набуло законної сили 19.10.2020 року.

Рішенням №13 від 10.12.2020 року позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання та зменшено відсоткове значення розміру суддівської винагороди до 58 % (а.с.10).

Не погоджуючись із зменшенням відсоткового значення довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною першою та третьою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також: у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також: бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий, від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIII суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (частина 2 статті 142 Закону №1402-VIII).

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Досліджуючи правове поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення №18-рп/2011 від 14 грудня 2011 року, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, а також у рішенні №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року.

Раніше, в Законі Україні Про судоустрій і статус суддів діяла норма п.25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень, відповідно до якої право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, п.25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень визнаний неконституційним.

Відповідно до ст. 91 Закону України Про Конституційний Суд України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

При цьому, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня з дати ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Отже, саме з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно до Закону України № 1402-VIII.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 року по справі №620/1116/20.

Таким чином, на позивача розповсюджується загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені ст.142 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-VIII.

Окрім цього, питання перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддів у відставці прямо врегульовано ч.4 ст.142 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року №1402-VIII - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами. Тобто, для виконання вимог ч. 4 ст. 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів немає ніякої необхідності у додатковому нормативно-правовому акті чи роз`ясненні.

Положеннями статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року №1402-VIII передбачено - щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Для застосування розміру 88 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає ніякої підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI.

Однак, з 18.02.2020 року з моменту проголошення Рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року, Закон України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання, втратив чинність.

Діючим Законом, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання.

Отже, перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI та до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково з різних законів.

Вказаний висновок не суперечить нормі статті 22 Конституції України про те, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, оскільки призначення та перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за нормами Закону України № 1402-VIII істотно збільшує розмір такого утримання у грошовому вимірі.

Посилання позивача на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 09.12.2016 року по справі №22-/4106/16а, якою, зокрема, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці здійснити з 22 вересня 2016р. перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 88% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, вищенаведеного висновку суду не спростовує. Предметом спору у вказаній справі був обрахунок стажу роботи позивача для призначення позивачу щомісячного довічного утримання судді у відставці, який цим судовим рішенням складає 24 роки 06 місяців 02 дні.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Саме вказані обставини, встановлені рішенням у справі №229/4106/16-а, не підлягають повторному доказуванню. Проте, висновки щодо застосування відповідного законодавства при вирішенні спору, в тому числі, з урахуванням його дії у часі, не є предметом преюдиції в розумінні частини 4 статті 78 КАС України, а отже, не є обов`язковими при розгляді цієї адміністративної справи.

З урахуванням норм частини третьої статті 142 Закону України №1402-VI вказаний стаж 24 роки 06 місяців 02 дні дає право на призначення позивачу щомісячного довічного утримання судді у відставці у розмірі 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно та в межах повноважень визначених законодавством, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 р. у справі № 200/2344/21-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 р. у справі № 200/2344/21-а - залишити без змін. Повне судове рішення складено 17 лютого 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко