Справа № 520/27977/21
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 лютого 2022 року № 520/27977/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В. , розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5,м. Харків,61002, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002, ЄРДПОУ: 40108599), щодо затримки розрахунку при звільненні;

-зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002, ЄРДПОУ: 40108599) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за затримку розрахунку при звільненні, за період часу з 22.10.2021 по 29.11.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період часу з 18.02.2017 по 22.10.2021 ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 19.11.2021 №642/ос по особовому складу, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу, Харківського районного управління поліції №2 ГУ НП в Харківській області, звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», з 22.10.2021.

При звільненні ОСОБА_1 , були виплачені не всі суми, що належали від ГУ НП в Харківській області в день звільнення, а саме не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні. Повний розрахунок із позивачем, роботодавцем було проведено не в день звільнення, як то передбачено ст. 116 КЗпП України, а з лише 29.11.2021, у зв`язку із чим, відповідно до ст. 117 КЗпП України ОСОБА_1 має право на отримання виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а тому він звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 19.11.2021 № 642 о/с слідчого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції, згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 22.10.2021 (за власним бажанням).

У зв`язку з тим, що одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 була виплачена лише 29.11.2021, то позивач вважає, що ГУНП в Харківській області повинно виплатити на його користь грошову компенсацію за затримку розрахунку при звільненні, за період з 22.10.2021 по 29.11.2021.

Суд вказує, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліції України» далі - Закон № 580-VIII) поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 статті 8 Закону № 580-УІІІ передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Приписами статті 4 Кодексу законів про працю України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Стаття 116 Кодексу законів про працю України визначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно з вимогами статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною першою статті 94 Закону № 580-УІІІ передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Відповідно до статті 102 Закону № 580-УІІІ виплата одноразової грошової допомоги після звільнення зі служби в поліції здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги проводиться після звільнення.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не врегульовано питання щодо порядку та строків проведення повного грошового розрахунку при звільненні.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Згідно з частиною другою статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

В свою чергу, критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО), регулюється Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 3 Розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення

(підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 розділу VI розділу Порядку № 260, поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 2020 року № 539 затверджено Зміни до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Наказ МВС №539), доповнено пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 - одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

За приписами пункту 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 (далі- Постанова № 393) від 17.07.1992 виплата такої допомоги проводиться безпосереднього не Відповідачем, а Національною поліцією за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для її утримання.

Таким чином, одноразова грошова допомога позивачу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в органах Національної поліції не є складовою грошового забезпечення поліцейського, її виплата не входить до повноважень Головного управління Національної поліції в Харківській області, а тому не може ототожнюватися із коштами, що належать звільненому позивачу і повинні виплачуватися саме відповідачем, як роботодавцем позивача.

Крім того, ГУ НП в Харківській області є бюджетною організацією і здійснює видатки на грошове забезпечення згідно з фінансуванням, отриманим з МВС України.

Кошти виділені Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, спрямовуються виключно на виплату зазначеної допомоги відповідно до вимог чинного законодавства за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України згідно з черговістю звільнення поліцейських.

Виділення коштів органам поліції для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом центрального органу управління поліції шляхом розподілу асигнувань в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України на зазначені цілі.

Таким чином, виплата поліцейським одноразової грошової допомоги проводиться Національною поліцією України після звільнення особи зі служби та не входить до повноважень Головного управління Національної поліції в Харківській області. При цьому діюче законодавство не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби.

Крім того, зміни які були внесені до Порядку № 260 були враховані і Сьомим апеляційним адміністративним судом при розгляді справи № 240/20950/20 (постанова від 27.04.2021), справи № 240/18573/20 від 25.05.2021 та справи № 240/20498/20 (постанова від 27.05.2021).

Згідно наданих матеріалів, позивача було звільнено зі служби з 22.10.2021, тобто в період коли вже діяв пункт 8 розділу VI Порядку № 260. Одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено 29.11.2021, що підтверджується випискою по картковому рахунку та не заперечується позивачем.

Отже, одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено ОСОБА_1 через 38 днів після звільнення, тобто в межах строку, встановленого Порядком № 260.

З наведеного вбачається, що зміни до Порядку № 260 були внесені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.07.2020 № 539, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.08.2020 за № 766/35049 та пройшов відповідну експертизу на відповідність чинному законодавству, а тому його вимоги є обов`язковими для виконання. В даних змінах зазначено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці, визначає Закон України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу; розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

В статті 2 Закону № 108/95-ВР зазначено, Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Зі змісту положень норм чинного законодавства, яке регулює питання грошового забезпечення військовослужбовців вбачається, що одноразова грошова допомога при звільненні не має характеру винагороди за виконану працю та не є складовою грошового забезпечення позивача.

Відповідно до вимог статті 34 Закону № 108/95-ВР передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Враховуючи викладене та те, що порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом № 580-УШ, який містить відсилочну норму на Порядок № 260 в частині, що стосується виплати грошового забезпечення, зокрема і одноразової грошової допомоги при звільненні, та беручи до уваги виплату позивачу вказаної грошової допомоги у терміни, визначені Порядком № 260, то, на думку суду, відсутні підстави для застосування норм статті 117 Кодексу законів про працю України та приписів статті 34 Закону України "Про оплату праці", оскільки відповідач діяв у порядку та у строки, визначені чинним законодавством України.

Враховуючи вищенаведене, належна позивачу виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби була проведена в строки, які визначені Порядком № 260, тобто ГУ НП в Харківській області діяло у межах, на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення компенсації за затримку при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні, не відповідають обставинам справи та не грунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Така правова позиція викладена також в ухвалі ВАС України від 23.04.2013 по справі № К/9991/1764/11. в якій прямо зазначено, що міра відповідальності передбачена ст.ст.116,117 Кодексу законів про працю України не застосовується при затримці виплати разової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5,м. Харків,61002, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Зінченко А.В.