Справа № 420/20171/21
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання незаконним рішення № А1057 від 06.10.2021р.; зобов`язати Болградську міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею - 2,00га, для ведення особистого селянського господарства на території Болградської міської ради.

Ухвалою суду від 10.12.2021р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем у позовній заяві зазначено, що 06.10.2021 р. Болградська міська рада розглянула клопотання позивача та прийняла рішення №А1057 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею - 2,00га, для ведення особистого селянського господарства на території Болградської міської ради. В оскаржуваному рішенні відповідач підставою для відмови зазначив те, що обрана позивачем земельна ділянка є несформованою та включена до переліку для інвентаризації земель комунальної власності та подальшої передачі в користування на умовах оренди. Позивач зазначає, що вказаним рішенням відповідач протиправно відмовив йому у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га та не надав позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га. Позивач вказав, що з урахуванням того, що земельна ділянка є несформованою та знаходиться на території Болградської міської ради, а позивачем надано документи у відповідності з вимогами чинного законодавства, відповідач прийняв рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з порушенням порядку розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, визначеного приписами Земельного кодексу України. Поряд з цим, позивач зазначив, що з урахуванням дій Болградської міської ради, спрямованих на порушення прав позивача, з метою запобігання таких порушень наявні підстави для зобов`язання Болградську міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею - 2,00га, для ведення особистого селянського господарства на території Болградської міської ради.

11.01.2022р. до суду від Болградської міської ради Одеської області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач зазначає, що 04.08.2021 р. до міської ради надійшло клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, до клопотання додавались графічні матеріали, документи, що підтверджують громадянство України, документи, що підтверджують участь у АТО. Зазначене клопотання було винесено на розгляд постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, природокористування, однак за результатами розгляду висновки та рекомендації прийняті не були (усі члени комісії утримались). Клопотання ОСОБА_1 було винесено на розгляд пленарного засідання сесії міської ради, за результатами розгляду сесія не змогла прийняти рішення. З урахуванням приписів п. 34 ч. 1 ст. 26, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» законодавством чітко визначено, що для прийняття такого документа як рішення міської ради необхідна наявність двох складових: пленарне засідання ради, відповідне волевиявлення більшості депутатів від загального складу ради. Однак, міською радою 06.10.2021 р. пленарні засідання не проводились та відповідно рішення № А 1057 від 06.10.2021 р., не приймалось. Поряд з цим, відповідач вказав, що лист Болградської міської ради Одеської області від 06.10.2021р. № А-1057 не може вважатись відмовою у розумінні ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

11.01.2022р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказав, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, як вказав позивач, у ч.7 ст.118 Земельного кодексу України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується дане питання (зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа).

20.01.2022р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач зазначив, що клопотання позивача було розглянуто, проте рішення у формі рішення міської ради про відмову у наданні дозволу на розробку землеустрою не було прийнято.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як зазначив позивач та підтверджено відповідачем у відзиві на позовну заяву від 11.01.2022р., 04.08.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Болградської міської ради із клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Болградської міської ради (за межами населеного пункту). До вищевказаної заяви додані графічні матеріали, документи, що підтверджують громадянство України, документи, що підтверджують участь у АТО.

Листом Болградської міської ради Одеської області №А1057 від 06.10.2021р. повідомлено ОСОБА_1 , що заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства розглянуто 27.09.2021 р. на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, природокористування (ПК-2). В подальшому, на пленарному засіданні двадцять четвертої сесії Болградської міської ради VIII скликання, яка відбулася 30 вересня 2021 року розглянуто питання «Про розгляд заяв осіб, які належать до ветеранів війни згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,0000 га кожному, у власність для ведення особистого селянського господарства на території Болградської міської ради (за межами населеного пункту)», де за результатами голосування рішення не було прийнято. Додатково повідомлено заявника, що земельна ділянка, на яку претендує заявник (несформована земельна ділянка) рішенням сесії Болградської міської ради включена до переліку для проведення інвентаризації земель комунальної власності та подальшої передачі в користування на умовах оренди (а.с. 12).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно п. б ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про особисте селянське господарство для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями ч.7 наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

При цьому, у відповідності до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з пунктом 21 частини 1 статті 43 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частинами 1-2 статті 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, органом, який у відповідності до вимог статті 122 ЗК України уповноважений розглядати клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у випадку спірних правовідносин, є відповідна сільська рада і вирішення даного питання, згідно з положеннями статей 26, 43 та 59 Закону №280/97-ВР повинно відбуватись виключно на пленарних засіданнях цієї ради шляхом прийняття відповідного рішення.

Як зазначалось судом, в межах цього адміністративного спору позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

Відсутність належним чином оформленого рішення про надання відповідного дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою чи відмову у його наданні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Отже, складений Болградським міським головою лист від 06.10.2021р. №А1057, адресований позивачу, не може сприйматися судом як належна відмова у наданні такого дозволу, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку.

Таким чином, Болградська міська рада Одеської області діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені діючим законодавством України, без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 23.11.2018р. у справі №826/8844/16.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання противоправною бездіяльності Болградської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 04.08.2021р.

Згідно ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Як встановлено ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту буде зобов`язання Болградську міську раду Одеської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 04.08.2021 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Болградської міської ради (за межами населеного пункту), з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Болградську міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею - 2,00га, для ведення особистого селянського господарства на території Болградської міської ради, суд зазначає наступне.

Згідно припису ч.4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, нормами КАС України передбачено, що суд може зобов`язати відповідача прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови. Надаючи оцінку оскаржуваній бездіяльності відповідача, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано всі умови для прийняття такого рішення, оскільки Болградська міська рада не розглянула по суті клопотання позивача на пленарному засіданні ради, як це передбачено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Враховуючи приписи чинного законодавства та те, що відповідачем не прийнято жодного з визначених законодавством рішень на етапі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, суд доходить до висновку, що вказані позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Болградської міської ради Одеської області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 04.08.2021 р.

Зобов`язати Болградську міську раду Одеської області (код , вул.Шпитальна 45, м.Болград) розглянути клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 04.08.2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Болградської міської ради (за межами населеного пункту), з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра