Справа № 420/23470/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДМАРИН» (вул.Віри Інбер,4, прим.304, м.Одеса, 65038) до Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області (вул.Степна,4, с.Фонтанка, Одеська область, 67571) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного звернулося з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДМАРИН» до Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області за результатом якого позивач просить суд:

визнати протиправними дії Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області щодо відмови в наданні Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДМАРИН» містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:2808 оформлену листом № 13-08/146/21 вiд 25.08.2021 року;

зобов`язати Фонтанську сільську раду Одеського району Одеської області надати Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДМАРИН» містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:2808.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДМАРИН» є орендарем земельної ділянки загальною площею 10,28 га, кадастровий номер :02:001:2808 на підставі договору оренди землi вiд 07.11.2008 року зареєстрованого в реєстрі за №06 від 08.12.2008 року.

ТОВ «БУДМАРИН» було прийнято рішення про здійснення забудови орендованої земельної ділянки кадастровий номер :02:001:2808, що в свою чергу передбачає визначений чинним законодавством механізм реалізації таких намірів. Станом на день звернення до суду на зазначеній земельній ділянці позивачем збудовано та проводжується будівництво житлових будинків. Позивач звернувся до Відповідача для отримання містобудівних умов та обмежень для будівництва Трансформаторних підстанцій, які для сталого живлення електричною енергією житлових будинків та на виконання технічних умов наданих позивачу, як забудовнику. Проте відповідачем без наявності обґрунтованих підстав було відмовлено в наданні містобудівних умов та обмежень.

Ухвалою суду від 30.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 262 КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що надана Позивачем заява не відповідала вимогам ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» позивача у встановлений законом строк повідомлено про неможливість надання містобудівних умов та обмежень щодо забудови.

Крім того, зазначено, що відповідно до статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розгляд заяви та надання вихідних даних або прийняття рішення про відмову у видачі вихідних даних здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування тa архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви. Рішення про відмову у видачi вихідних даних приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

З огляду на вищевказані норми земельного законодавства та вiдповiдно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановi вiд 21.12.2020 (справа №361/3476/17), за результатами розгляду заяви про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки спеціально уповноваженим органом може бути прийнято рішення про надання таких умов або про відмову їх наданні. При цьому, відповідь у формі листа не може вважатися рішенням суб`єкта владних повноважень.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

07 листопада 2008 року між Крижанівською сільською радою Комінтернівського (нині Одеського) району Одеської області та ТОВ «БУДМАРИН» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:2808, загальною площею 10,28 га, розташованої за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Крижанівська сільська рада, с. Крижанівка, вул. Марсельська, під розміщення жилого комплексу. Договір зареєстровано у Комінтернівському районному відділі Одеської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України за № 06 від 08.12.2008 року.

11.08.2021р. ТОВ «БУДМАРИН» звернулося до Фонтанської сільської ради з заявою в якій просило надати містобудівні умови та обмеження щодо забудови земельної ділянки кадастровий номер 122783200:02:001:2808, на будівництво об`єкту: «Нове будівництво Трансформаторної підстанції №3 за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Марсельська, земельна ділянка кадастровий номер :02:001:2808 (поз. №168а по ДПТ с. Крижанівка в межах кв. 18')».

До заяви додано копію договору оренди земельної ділянки від 07.11.2008 року, викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000, копію виписки на ТОВ «Будмарин», протоколу та наказ про призначення директора, копія довіреності представництво інтереств ТОВ «Будмарин» Чернохатнім Д.А.

Листом Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області № 13-08/146/21 вiд 25.08.2021 року повідомлено позивача, що вивчивши доданi до заяви текстовi та графічні матеріали Вiддiлом містобудування та архітектури встановлена відсутність в комплекті документів викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Враховуючи наведене та керуючись ч.1 п. 4 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Вiддiлом містобудування та архітектури не вбачає за можливим розгляд питання щодо оформлення та надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва на земельній ділянці за адресою: Одеська обл., Одеський р., с.Крижанівка, вул. Марсельська (кадастровий номер :02:001:2808).

Позивач не погоджується з відмовою відповідача та за захистом своїх прав звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VІ (далі - Закон №3038-VІ), що спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 1 Закону №3038-VІ містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Приписами частини першої статті 29 Закону №3038-VІ містобудівні умови та обмеження віднесено до основних складових вихідних даних.

Як визначено частинами другою, третьою названої статті, фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Містобудівні умови, обмеження та технічні умови для проектування об`єктів будівництва в рамках здійснення державно-приватного партнерства або реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії, можуть надаватися приватному партнеру, концесіонеру на підставі документа, що засвідчує право користування земельною ділянкою, виданого підприємству, установі, організації, що є балансоутримувачем майна, що передається у концесію, за умови, що така земельна ділянка (або її частина) відповідно до положень договору необхідна для здійснення державно-приватного партнерства або реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

У випадках, визначених частиною четвертою статті 34 цього Закону та частиною першою статті 12-1 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», кадастровий номер земельної ділянки зазначається у заяві за його наявності, а копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію додається до заяви за наявності.

Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги».

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).

Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

З наведеного слідує, що стаття 29 Закону №3038-VІ містить вичерпний перелік документів, які замовник повинен подати разом із заявою.

Згідно із частиною п`ятою статті 29 Закону №3038-VІ містобудівні умови та обмеження містять: 1) назву об`єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об`єкта; 1-1) ідентифікатор об`єкта будівництва або закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів нового будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва до видачі містобудівних умов та обмежень); 2) інформацію про замовника; 3) відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; 4) гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах (з урахуванням обмежень використання приаеродромних територій, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України); 5) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; 6) максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону); 7) мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд; 8) планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони, планувальні обмеження використання приаеродромних територій, встановлені відповідно до Повітряного кодексу України); 9) охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж. Перелік зазначених умов є вичерпним.

При визначенні органу, який надає містобудівні умови та обмеження, суд виходить з того, що частина друга статті 6 Закону №3038-VІ у питанні визначення уповноважених органів містобудування та архітектури кореспондує до статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Згідно з абзацом сьомим частини першої статті 13 Закону України 20.05.1999 №687-XIV «Про архітектурну діяльність» (далі - Закон №687-XIV) до уповноважених органів містобудування та архітектури належать виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури.

Також відповідно до підпункту 9 пункту «а» частини першої статті 31 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Аналізуючи наведені положення слід дійти висновку, що Відділ містобудування та архітектури Виконавчого комітету Ковельської міської ради є уповноваженим органом видавати містобудівні умови та обмеження за заявою замовника (фізичної чи юридичної особи).

У свою чергу, частиною шостою статті 29 Закону №3038-VІ встановлено порядок розгляду документів уповноваженим органом. Так надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Отже, відповідний уповноважений орган протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви повинен прийняти одне з можливих рішень, зокрема, про надання містобудівних умов та обмежень або про відмову у їх наданні. Прийняття будь-якого іншого рішення, у тому числі щодо залишення заяви про надання містобудівних умов та обмежень без розгляду, повернення замовнику документів, відтермінування розгляду заяви, надання відмови з підстав, не визначених законом тощо не передбачено. Частина шоста статті 26 Закону №3038-VІ також обумовлює, що рішення про надання містобудівних умов та обмежень, а так само і рішення про відмову в їх наданні уповноваженим органом містобудування та архітектури затверджується наказом такого органу. Тобто, законом встановлений строк (протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви) та спосіб прийняття рішення (наказ такого органу).

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування. У контексті вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Суд зазначає, що Законом № 3038-VI чітко визначено, в якому порядку та для чого отримуються містобудівні умови та обмеження, хто їх видає та на підставі яких документів. Також визначено вичерпний перелік умов при настанні яких в отримані суб`єктом владних повноважень може бути відмовлено.

Виходячи із норм зазначеного Закону при надходженні відповідної заяви про видачу містобудівних умов та обмежень відповідач повинен був прийняти одне з двох рішень: надати містобудівні умови та обмеження, або відмовити у їх наданні.

При цьому відмова у їх наданні може бути надана лише з підстав, визначених частиною четвертою статті 29 Закону. При цьому перелік підстав для відмови є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

к вбачається з оскаржуваного листа відповідача № 13-08/146/21 вiд 25.08.2021 року Вiддiлом містобудування та архітектури не вбачає за можливим розгляд питання щодо оформлення та надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`скту будівництва на земельній ділянці за адресою: Одеська обл., Одеський р., с. Крижанівка, вул. Марсельська (кадастровий номер :02:001:2808).

Тобто, у даному випадку за заявою позивача про надання містобудівних умов та обмежень відповідачем рішення про надання містобудівних умов та обмежень або мотивованого рішення про відмову в їх наданні прийнято не було. У листі направленому позивачу фактично йде констатація певних умов за дотримання яких може бути надано такі умови та обмеження, без прийняття відповідного рішення, як це визначено Законом.

Отже, на думку суду, відповідач як уповноважений орган діяв не у спосіб, визначений законом, тому така його поведінка не може вважатися правомірною. Відсутність належним чином оформленого наказу/рішення Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про надання або про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень після спливу встановленого законом строку розгляду заяви особи, незважаючи на надсилання заявнику листа про відтермінування розгляду заяви, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність відповідача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДМАРИН» містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:2808, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Зважаючи на те, що протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у частині шостій статті 29 Закону №3038-VІ, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Відділ містобудування та архітектури Виконавчого комітету Ковельської міської ради прийняти відповідне рішення, тобто рішення про надання або рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень.

Суд також зауважує, що рішення про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Зобов`язання видати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Таким чином, оскільки відповідач не прийняв жодного передбаченого законом рішення за наслідками розгляду заяви позивача, а лише надіслав лист, у якому повідомив про те, що питання видачі позивачу містобудівних умов буде розглянуто після затвердження у встановленому порядку історико-архітектурного опорного плану м. Ковель та внесення змін до містобудівної документації, тому даний лист не може вважатися «відмовою у наданні містобудівних умов та обмежень» у розумінні частини четвертої статті 29 Закону №3038-VІ, адже лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні пункту 19 частини першої статті 4, частини першої статті 19 КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Як визначено частиною четвертою цієї ж статті, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Разом з тим, без прийняття уповноваженим органом відповідного рішення, відсутні підстави для висновків щодо належної перевірки виконання усіх умов, визначених законом.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин даної справи та враховуючи приписи наведених вище положень законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, повноважень суду, визначених статтею 245 КАС України, позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області щодо відмови в наданні Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДМАРИН» містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:2808 оформлену листом № 13-08/146/21 вiд 25.08.2021 року та зобов`язання розглянути заяву позивача від 11.08.2021р. ТОВ «БУДМАРИН» про надання містобудівних умов та обмежень щодо забудови земельної ділянки кадастровий номер 122783200:02:001:2808, на будівництво об`єкту: «Нове будівництво Трансформаторної підстанції №3 за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Марсельська, земельна ділянка кадастровий номер :02:001:2808 (поз. №168а по ДПТ с. Крижанівка в межах кв. 18')» та прийняти рішення у встановленому Законом №3038-VІ порядку. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

На такий спосіб захисту порушених прав позивача у разі неприйняття спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури будь-якого встановленого законом рішення за результатами розгляду заяви про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки вказано у висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21.12.2020 у справі №361/3476/17.

Крім того, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами частини сьомої цієї статті, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

А за правилами частини четвертої цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На виконання вимог цієї норми позивач надав суду копії: договору, додаткової угоди, детального опису робіт (наданих послуг), рахунок, квитанції, акт приймання-передачі наданих послуг.

За правилами частини пятої-сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечення відповідача щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу обґрунтовані тим, що справа є незначної складності: учасників справи лише двоє, кількість доказів, що підлягають оцінці, незначна, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, перевіривши відповідні докази, суд дійшов висновку, що вказане клопотання необхідно задовольнити.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст. 134 КАС України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано Договір про надання правничої допомоги від 22.11.2021 року №90/21 з адвокатом Згода Олексієм Олександровичем. Сума правничої допомоги складає 15 000 грн. згідно Договору, в якому визначенно перелік наданих послуг.

Долученими до клопотання документами позивачем доведено надання йому адвокатом правничої допомоги у суді першої інстанції.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

Згідно висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, відповідно до опису виконання робіт (надання послуг) позивачу було надано наступні послуги, на загальну суму 15000,00 грн.

Згідно із ч.ч.6,7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року по справі №160/6899/20.

З урахуванням зазначеного та розрахунку витрат часу за договором від 22.11.2021 р., суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн. є непропорційним до предмета спору та складності справи.

Таким чином, враховуючи викладене, категорію справи, суд вважає за можливе присудити з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 3500,00грн. та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДМАРИН» (вул.Віри Інбер,4, прим.304, м.Одеса, 65038) до Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області (вул.Степна,4, с.Фонтанка, Одеська область, 67571) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області щодо відмови в наданні Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДМАРИН» містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:2808 оформлену листом № 13-08/146/21 вiд 25.08.2021 року.

Зобов`язати Фонтанську сільську раду Одеського району Одеської області (вул.Степна,4, с.Фонтанка, Одеська область, 67571, ) розглянути повторно заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДМАРИН» (вул.Віри Інбер,4, прим.304, м.Одеса, 65038, ) від 11.08.2021р. ТОВ «БУДМАРИН» про надання містобудівних умов та обмежень щодо забудови земельної ділянки кадастровий номер 122783200:02:001:2808, на будівництво об`єкту: «Нове будівництво Трансформаторної підстанції №3 за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Марсельська, земельна ділянка кадастровий номер :02:001:2808 (поз. №168а по ДПТ с. Крижанівка в межах кв. 18')» та прийняти рішення у встановленому Законом №3038-VІ порядку.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДМАРИН» (вул.Віри Інбер,4, прим.304, м.Одеса, 65038, ) за рахунок бюджетних асигнувань Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області (вул.Степна,4, с.Фонтанка, Одеська область, 67571, ) сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн. та 3500 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко