Справа № 420/25341/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 03.12.2021 №321222 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач не погоджується з винесеною Постановою, вважає її безпідставною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

По перше, ТЗ не було тимчасово затримано працівниками уповноваженого підрозділу Національної поліції, у порядку, встановленому ст.2652 КУпАП.

У відповідності до ст. 132-2 КУпАП (Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами) вищезазначене тимчасове затримання мало бути.

Наведене вище підтверджується відсутністю у матеріалах справи будь-яких записів про тимчасове затримання транспортного засобу.

У складених за результатами габаритно-вагового контролю актах, довідки не зазначені будь-які характеристики зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг.

По друге, вбачається систематичне порушення порядку проведення габаритно-вагового контролю з боку працівників Укртрансбезпеки.

У момент проведення перевірки, позивач перевозив кукурудзу, що є сипучим вантажем, а тому ані правових підстав, ані взагалі можливості провести габаритно - ваговий контроль не було, насамперед, з причин відсутності відповідної методики.

Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним сипучим видом вантажу та про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів при зважуванні сипучого вантажу.

По третє, враховуючи відсутність на час проведення габаритно-вагового контролю методики визначення параметрів фактичної маси та навантаження на вісь щодо рідких та сипучих вантажів, можна стверджувати про відсутність на час проведення зазначеного габаритно-вагового контролю правових підстав визначення перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу та відповідно складання розрахунку плати за проїзд і застосування адміністративно - господарського штрафу за перевищення вагових параметрів.

Отже, результати даного вимірювання не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем. А тому відповідач при складанні оскаржуваної постанови і розрахунку плати за проїзд діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

По четверте, оскільки посадовими особами органу контролю не проведено зважування транспортного засобу та вантажу, висновки відповідачів про те, що позивачем перевищено нормативно допустиму масу транспортного засобу разом з вантажем, є необґрунтованими.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 14.12.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України).

Ухвала про відкриття провадження по справі та позов з додатками направлена на електронну адресу Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки ().

29.12.2021 року за вх. 74844/21 від Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки надійшов відзив на позовну заяву.

Відзив обґрунтовано наступним.

Щодо Постанови № 321222 від 03.12.2021 р.

Постанову винесено на підставі Акту перевірки № 317471 від 29.10.21р. (позначено в графі Постанови «допущено...»), вантажного автомобілю ДАФ НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , але використовується позивачем (копія ТТН № 187382 від 27.10.21р. та копія довіреності на використання автомобілю від 21.10.2020 р.).

Причепом КЕМРЕ модель SP 34-3, державний номер НОМЕР_2 , є контейнеровоз, яким за законодавством такий вантаж як кукурудза перевозити неможливо (заборонено).

Зазначеному автомобілю з причепом було проведено ГВК (габаритно-ваговий контроль). Зазначене відбувалося за направленням на перевірку від 26.10.2021 №026522.

Перевіркою виявлено порушення вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» відсутність дозволу, відповідальність за що передбачена абз.14 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції після 01.10.2021р. Крім Акту перевірки (рейдового акту №317471 від 29.10.2021р.) складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0055801 від 29.10.2021; та Довідка про результати здійснення ГВК від 29.10.2021 р. № 0067741.

При проведенні вагових вимірів встановлено перевищення допустимого навантаження на строєну вісь автомобіля на 1, 25 тони.

У зв`язку з тим, що перевищення більше ніж 5%, але не вище 10 %, Відповідачем застосовано штрафну санкцію за абз. 14. ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» 8500 грн.

Розрахунок перевищення за виявленими параметрами, наприклад в даному випадку на строєну вісь можливо встановити (перевірити) простою арифметичною дією знаходження невідомого числа (х) за пропорцією (норма навантаження позначено з відсотками допустимої похибки, що йде на користь перевізника):

24,48т. 100% х= 1,25т х 100% : 24,48 = 006%

1,25т. х%х = 006%

Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів затверджений Порядком 879.

Зазначеним Актом, на відміну від Рейдового Акту (Акту перевірки) відображається маршрут руху автомобіля, відстань перевезення, вагові/габаритні параметри автомобіля з вантажем в нормі та їх перевищення. Параметри визначені в Акті про перевищення параметрів відповідає показникам результатів виміру, та вказують на перевищення нормативних параметрів. Зазначене підтверджується також чеком зважування від 29.10.2021 р.

Відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок №1567), виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в рейдовому Акті з посиланням на порушену норму. Проте, жодним з актів перевірки заздалегідь не визначається особа порушник тобто відповідальна особа за порушення транспортного законодавства. Зазначене відбувається при розгляді справи, куди викликається особа ймовірний автомобільний перевізник.

Відповідно до приписів Правил дорожнього руху України :

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

22.3. Перевезення вантажу дозволяється за умови, що він:

а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху;

б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним;

Таким чином, Водій зобов`язаний вибирати швидкість руху з огляду на дорожню обстановку та особливості вантажу.

Також згідно з п. 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363. для

транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен змішуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Крім того, з огляду перевезення сипучого вантажу (завантаження насипом, див. ТТН) в контейнеровозом (див. копію техн. Паспорту, додається ), зауважуємо на наступному.

Відповідно до пункту 17.2 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568 (далі - Правила перевезення вантажів), забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно - розвантажувальних механізмів. Окремі вантажні місця, які подаються для перевезення в контейнері, мають бути масою не більше 80 кг.

Згідно з пунктами 8.15, 8.20 Правил перевезення вантажів, вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення. Водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Згідно з статтями 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком ГВК, ним і керуються територіальні органи Укртрансбезпеки.

Працівниками, якими проводився ваговий контроль ураховувалися вимоги діючого законодавства щодо методології зважування а саме.

Пунктом 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007р. № 879 встановлювалося, що регламент проведення вимірювання і зважування та технічні параметри вимірювального і зважувального обладнання визначаються Укравтодором згідно з методикою затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 р. № 385 Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 і від 27 червня 2007 р. №879 пункт 19 Порядку №879 було викладено в такій редакції: «Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансінспекція або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку».

При цьому, змін до п.п.2 п.2 Порядку №879 внесено не було. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №671 Про внесення змін до Порядку № 879 виключено пункт 19 Порядку №879 без визначення необхідності застосування затвердженого Мінекономрозвитку або іншою методикою.

З огляду на виключення п.19 Порядку №879, наявність у терміні вимірювання посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не може розцінюватися як наявність у відповідальних осіб Укртрансбезпеки обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з п. 25, 26 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцем знаходженням суб`єкта господарювання, не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Вважаємо оскаржувану Постанову про застосування адміністративно-господарського стягнення законною та прийнятою з дотриманням норм чинного законодавства на підставі вищезгаданих Актів саме до організатора перевезень перевізника.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

29.10.2021 за результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу DAF (тягач) модель XF 95.430, державний номер НОМЕР_1 , КЕМРЕ (причіп) модель SP 34-3, державний номер НОМЕР_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 , на підставі довіреності НМВ №279657 від 21.10.2020 року, посвідченою приватним нотаріусом Гайдаржи М.М., зареєстрована в реєстрі №1144, Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 317471 від 29.10.2021 року.

У Акті № 317471 встановлено наступне:

1) перевезення вантажу згідно ТТН 123883 (вантаж кукурудза) з перевищенням вагових норм встановлених п. 22.5 Постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001 складає 25 730 кг при допустимому 24 000 кг;

2) порушення, передбачене абз. 14 ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм і від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Акт № 317471 складений на підставі акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0055801 від 29.10.2021 (надалі - акт) та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0067741 від 29.10.2021 (надалі - довідка).

З довідки вбачається наступне:

- повна маса ТЗ становить 42 560 кг.

- встановлено строєну вісь та навантаження визначено у 25 730 кг

- не встановлено відстані між осями.

Відповідачем за фактом отримання вищезазначених документів призначено розгляд справи на 03.12.2021 з 10:00 по 12:00.

За результатами розгляду справи було винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 321222 від 03.12.2021 (надалі - Постанова), відповідно якої встановлено:

ФОП ОСОБА_1 допущено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (підстава: Акт від 29.10.2021 №317471);

визначено відповідальність на підставі абз. 14 ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 8 500 грн.

дата набрання законної (юридичної) сили з 03.12.2021;

строк пред`явлення до виконання: 03.03.2022 року.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 за №2862-ІV, Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 за №2344-ІІІ, Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 (надалі по тексту також Правила №30), Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (надалі по тексту також Порядок №879) і Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (надалі по тексту також Порядок №1567).

Нормативне регулювання статті 6 Закону України "Про автомобільні транспорт" свідчить, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, забезпечує серед іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Згідно із змісту абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 за №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 за №103 (надалі по тексту також Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (надалі по тексту також Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека в силу вимог підпунктів 2, 15 пункту 5 Положення №103 відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 8 Положення №103).

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що Південному міжрегіональному управлінню Укртрансбезпеки надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Як регламентовано пунктом 14 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12 Порядку №1567).

Приписами пунктів 15, 16 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється поряд з іншим наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільні транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

З урахуванням доводів адміністративного позову та відзиву на позовну заяву, предметом доказування у даній справі є документальна доведеність факту перевищення нормативів вагових параметрів транспортного засобу, а також наявність підстав для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах, за нормами пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків (частина 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Згідно з вимогами пунктів 3, 4 Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як уже зазначалося, актом № 0055801 від 29.10.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів зафіксовано, що належний на праві власності позивачу вантажний автомобіль марки DAF, модель CF 25.430 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) при перевезенні вантажу (кукурудзи) за маршрутом "с. Копяри Вінницька область - с. Молодіжне Одеська область", допустив перевищення навантаження на одиночну вісь (фактичне осьове навантаження 25,730 нормативно допустиме 24,000 ).

повна маса ТЗ становить 44 000 кг.

- встановлено строєну вісь та навантаження визначено у 25 730 кг

- не встановлено відстані між осями.

Відтак, під час здійснення органом Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевищення нормативно допустимого осьового навантаження транспортного засобу, рух якого не дозволяється без отримання спеціального дозволу та внесення плати за проїзд. Про відсутність відповідного дозволу свідчить акти від 29.10.2021 за № 0055801, яким встановлено порушення Закону України "Про автомобільний транспорт" та підпункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Перевіряючи доводи позивача щодо неправомірності проведення перевірки у зв`язку із відсутності методики чи технологічного регламенту здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, а також доводи щодо неможливості достовірно встановити навантаження на вісь з підстав перевезення сипучого вантажу (кукурудзи), в силу фізичних властивостей якого змінювався розподіл навантаження, суд виходить із таких підстав та мотивів.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (надалі по тексту також великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 за № 879 (надалі по тексту також Порядок №879).

В силу вимог пунктом 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з вимогами підпункту 4 пункту 2, пунктом 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу (пункт 5-1 Порядку № 879).

Як з`ясовано, 29.10.2021 при проведенні рейдової перевірки працівниками Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проводився точний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF (тягач) модель XF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , та КЕМРЕ (причіп) модель SP 34-3, державний номер НОМЕР_2 , що передбачає визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті (за визначенням підпункту 11 пункту 2 Порядку №879).

За змістом підпункту 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Так, відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху (надалі по тексту також ПДР України) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т).

Маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі за правовим регулюванням пункту 22.1 Правил дорожнього руху не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відомості із свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу марки DAF (тягач) модель XF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , та КЕМРЕ (причіп) модель SP 34-3, державний номер НОМЕР_2 свідчать, що маса автомобіля без навантаження становить 7 440 кг, повна маса 18 600 кг, маса напівпричепа без навантаження становить 8300 кг.

За результатами точного габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF (тягач) модель XF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , та КЕМРЕ (причіп) модель SP 34-3, державний номер НОМЕР_2 , встановлено, що загальна фактична маса тягача і причепа з вантажем становить 42,56 т (44,00 кг), що є нижчою від нормативно допустимих параметрів.

Перевірочні документи свідчать, що транспортних засобів (тягач) має по дві одиночні осі, а напівпричіп одну строєну вісь.

Спірне зважування засвідчило перевищення дозволеного нормативу (24 т) на строєній осі, що фактично становила 25,730 т.

Зазначені обставини підтверджуються чеком зважування від 29.10.2021 (о 22:18 год.), довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0067741 від 29.10.2021, актом № 0055801 від 29.10.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових парламентів.

Згідно з пунктами 18, 20 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його виконання. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

У виданій довідці вказано місце габаритно-вагового контролю та дата його здійснення. У бланку довідки, наявній у матеріалах справи, відсутня графа про час здійснення габаритно-вагового контролю, однак час визначений у чеку зважування, на підставі якого така довідка складена.

У суду немає підстав ставити під сумнів результати габаритно-вагового контролю, оскільки він здійснювався з дотриманням встановлених правил. Зокрема, такий контроль 29.10.2021 виконаний працівниками міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у пересувному пункті - спеціальному транспортному засобі, обладнаному вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю, місце та режим роботи якого встановлений Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції, як того вимагає пункт 11 Порядку № 879.

За приписами пунктів 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

В матеріалах справи у відношенні до засобу вимірювальної техніки ваги автомобільної для зважування в русі типу AR-WIM (автоматичний зважувальний пристрій) зав. №0011094, наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35-02/4127 (чинне до 26.05.2022 р.), за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ ОІМL R 134 - 1:2010.

Зазначені документи, на переконання суду, підтверджують ту обставину, що зважування транспортних засобів проводилось належною вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані і підстави для сумніву у достовірності результатів зважування відсутні.

В контексті досліджуваного питання слід враховувати положення ГОСТ 8.010-99. "Методики выполнения измерений. Основные положення", а також Регламенту М 218-9:2006. "Методика выполнения измерений поосевых нагрузок и массы грузовых транспортных средств в движении", за змістом яких поосьові зважування повинні відбуватись під час руху транспортного засобу. Про це вказує також і ГОСТ 3041496 "Весы для взвешивания транспортних средств в движении. Общие характеристики Весы".

Розділом 5 ГОСТ 3041496 "Весы для взвешивания транспортних средств в движении. Общие характеристики" вказано: "Весы должны быть изготовлены в соответствии с требованиями настоящего стандарта и технических условий на весы конкретного типа по рабочим чертежам, утвержденным в установленном порядке. Весы, предназначенные не только для взвешивания в движении, но и для статического взвешивания вагона, вагонетки, автомобиля, прицепа или полуприцепа в целом на одном грузоприемном устройстве, кроме того, должны соответствовать требованиям ГОСТ 29329-92" (пункт 5.1).

В силу вимог підпункту 2 пункту 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Разом з тим, суд зазначає, що основною нормою, яка передбачала проведення габаритно-вагового контролю відповідно до методики, був пункт 19 Порядку №879, відповідно до якого під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Однак вказана у пункті 19 Порядку №879 вимога виключена згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №671, що набрала чинності з 08.09.2017.

Суд зазначає, що з огляду на виключення пункту 19 Порядку №879, наявність у терміні "вимірювання" посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не свідчить про наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.08.2018 у справі №820/1420/17.

Водночас, відповідно до Порядку №879 затверджено ряд нормативних актів, які визначають процедуру проведення габаритно-вагового контролю. Серед них:

Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений спільним наказом Міністерства Інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 за №1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за № 215/24992;

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 за №255, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.08.2016 за № 1171/29301.

Таким чином, оскільки 29.10.2021 при перевезенні вантажу вантажним автомобілем навантаження на строєну вісь перевищувало встановлені вагові параметри більш як на 5 відсотки, то перевезення вантажу у такому випадку має здійснюватися за спеціальними правилами - на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд такого транспортного засобу.

Водієм не пред`явлено під час здійснення рейдової перевірки дозволу або доказів внесення плати за проїзд, про що свідчить акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 29.10.2021 р.

За приписами пункту 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Судом береться до уваги, що постанова Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 за №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" прийнята з метою збереження дорожнього покриття доріг (надалі по тексту також Порядок №879).

Отож, плата за проїзд великогабаритного транспортного засобу в разі перевищення нормативу повинна стягуватися за пройдену по дорожньому покриттю відстань саме з метою збереження покриття, яке експлуатувалося таким транспортним засобом. Можливість оплати за лише пройдену частину маршруту по території України законодавцем визначена на випадок виконання приписів пункту 23 Порядку №879, якщо власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа провів габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами.

Відповідно до вимог пункту 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Пунктом 2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 за №879, встановлено наступні ставки плати за проїзд для великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень: до 5 відсотків включно - 0,05 євро, від 5 до 10 відсотків включно - 0,1 євро, від 10 до 20 відсотків включно 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.

При цьому згідно з пунктом 31-1 Порядку №879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Судом встановлено, що відповідно до товарно-транспортної накладної та даних актів перевірок, місцем навантаження є с. Чапири Вінницька область, а розвантаження Овідіопольський район с. Молодіжне.

Оскільки транспортний засіб на повторний габаритний-ваговий контроль не спрямовувався та суду не надано докази приведення у відповідність вагових параметрів, то суд дійшов висновку, що контролюючим органом правомірно було визначено відстань маршруту руху транспортного засобу з пункту завантаження до пункту розвантаження.

Аналіз положень чинного законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, а також дослідження матеріалів справи дає суду підстави зробити висновок, що вищевказаний розрахунок плати за проїзд є правильним та таким, що відповідає вимогам Порядку №879.

Пунктом 26 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Відповідно до пункту 4 абзацу 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 за №30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (враховуючи сипучість вантажу).

Тобто, законодавцем чітко передбачена критична похибка в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися. Натомість, в межах даних спірних правовідносин перевищення навантаження на вісь становить більше 5%, а саме 1,25 т.

Крім того, наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 за №363 "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" (надалі по тексту також Правила №363) на водія та перевізника покладений ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, яких позивачем не виконано.

Так, відповідно до пунктів 8.14 - 8.15 глави 8 зазначених Правил завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з пунктом 12.1 глави 12 Правил № 363 при транспортуванні вантажів слід дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 глави 12 Правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Також, пунктом 8.20 глави 8 Правил визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Відповідно до пункту 8.21 глави 8 Правил, виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів, інших учасників дорожнього руху. У свою чергу, ФОП ОСОБА_1 , всупереч вимогам Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні не забезпечено жодним чином належного кріплення сипучого вантажу у напівпричепі, що було б достатньо для здійснення його безпечного перевезення. Безумовно, відсутність будь-якого кріплення сипучого вантажу ймовірно зумовлює його зміщення, однак в жодному разі не звільняє позивача від виконання обов`язків, передбачених чинним законодавством, та не є підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої в результаті допущення ним надмірного навантаження на осі транспортного засобу.

Також, суд вважає непереконливими доводи позивача і щодо можливого зміщення під час зважування сипучого вантажу, з огляду на наступне.

По перше, ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу (висновку експерта, спеціаліста тощо) на підтвердження обставини можливого змішення в кузові транспортного засобу чи його причепа сої під час проведення процедури зважування, в тому числі за відповідної маги, об`єму, фізичних властивостей сировини (речовини) при русі з ним із відповідною швидкістю чи при зупиненні або гальмуванні автомобілем.

По друге, є очевидним значне перевищення навантаження на одиночну вісь на 1,26 т. Чинне законодавство допускає можливість відхилення від нормативно-вагових параметрів, але не більш як на 5 %, що в тому числі, на переконання суду, є деякою допустимою похибкою для можливих випадків незначного зміщення предмету перевезення. У даному випадку відхилення становить 1,25 т.

По третє, чинним законодавством не визначено вимог обов`язковості отримання дозволу на перевезення подільних чи сипучих (рухомих) вантажів за умови дотримання загальних вимог щодо ваги транспортного засобу. У Правилах дорожнього руху відсутні виключення (або особливості) щодо ваги транспортних засобів, що перевозять сипучі вантажі або предмети перевезення, які мають властивості переміщуватися чи зміщуватися.

В такому випадку суд вважає, що саме на перевізника лежить обов`язок (додатковий тягар) приймати для перевезення товар, а також розміщувати його таким чином, щоб при його транспортуванні (в русі) за умови ймовірного зміщення/переміщення предмету перевезення в будь-якому випадку не порушувалися нормативи навантаження на кожну вісь окремо. В протилежному випадку відповідальність лежить саме на перевізнику, в якого завжди є вибір:

- або отримувати (завантажувати) для транспортування товар (сипучий/рухомий) майже до граничних величин дозволених/допустимих нормативів з можливим ризиком порушення положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху;

- або утриматися від навантаження транспортного засобу до граничних величин дозволених/допустимих нормативів, надаючи достатній запас вільної ваги для уникнення перевищення ваги саме на одну вісь при ймовірному зміщенні предмету перевезення в русі.

Пунктом 11.1 Правил № 363 передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 02.08.2018 по справі № 820/1420/17: «…розрахунок плати за проїзд визначається за наслідком габаритно-вагового контролю, у тому числі шляхом визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті, а тому відомості з товарно-транспортної накладної не можуть спростовувати встановлені під час такого контролю показники…».

Перевіряючи питання фактичного застосування санкції і визначення її розміру суд вказує, що відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами частини 5 і 6 статті 60 Закону № 2344-III визначено, що розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, які забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до Державного бюджету України, крім адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - шістнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, які зараховуються до державного дорожнього фонду.

В розгляді справи встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 321222 від 03 грудня 2021 року, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 8 500,00 гривень.

За результатами габаритно-вагового контролю вищевказаного транспортного засобу встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на 1,25 т.

Відтак, вагові параметри належного позивачу транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження, що дає підстави вважати даний транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини 4 статті 48 Закону №2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл.

Відсутність такого дозволу є достатньою підставою для накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за правилами статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Позивачем не надано до суду доказів на спростування правомірності спірної постанови.

Враховуючи викладене, факт перевищення транспортним засобом позивача встановлених законодавством габаритно-вагових норм за відсутності відповідного дозволу є встановленим, отже суд дійшов висновку, що при винесенні постанови від 03 грудня 2021 р. № 321222 відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , телефон: НОМЕР_4

Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки - адреса: 65045, м. Одеса, вул. Успенська, буд.4, , телефон:

Державна служба України з безпеки на транспорті - адреса: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, , телефон:

Головуючий суддя Н.В. Потоцька

.