Справа № 420/22864/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) справу за адміністративним ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування пп. 5.24 п. 5 рішення від 23.10.2021 року № 2733-VIIІ та зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, в якому просив:

(1).Визнати протиправним та скасувати підпункт 5.24, пункту 5 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 23.10.2021 № 2733-VIIІ Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку із неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки (надано велика кількість картографічних матеріалів земельних ділянок) та неможливістю ідентифікувати бажану земельну ділянку ОСОБА_1 .

(2).Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України (Далі - Дозвіл), за рахунок несформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, придатних для вирощування сільськогосподарської продукції, кадастровий номер: - земельна ділянка за межами с. Коси, яка позначена на кадастровій карті Район Котовський, КОАТУ: , зона: 01, квартал: 004, площа 4 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:004:0205; - земельна ділянка за межами с. Борщі, яка позначена на кадастровій карті Район Котовський, КОАТУ: , зона: 01, квартал: 003, загальна площа більше 28 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0381; - земельна ділянка за межами с. Зелений Кут, яка позначена на кадастровій карті Район Котовський, КОАТУ: , зона: 01, квартал: 003, загальна площа більше 12 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0029.

(3). Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 (ІПН № НОМЕР_1 , учасник бойових дій, адреса для листування: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань з Куяльницької сільської ради (, адреса: 66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Соборна, 105) судові витрати у вигляді судового збору та за подання правничої допомоги в сумі 4500 грн.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач стверджує, що відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки оскаржуване рішення не містить жодного законного обґрунтування (мотивації) на підтвердження того, з яких міркувань виходив відповідач при його прийнятті та в ньому відсутні посилання на відповідну норму закону, яка передбачає таку підставу для відмови.

Крім того, позивач вважає, що бажані для нього земельні ділянки відповідають вимогам ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України, не відносяться до нерозподілених (не витребуваних) земельних часток (паїв) та не мають заборон, які вказані в ст. 13 Закону № 899-IV,Ж.

Позивач з клопотанням надав всі необхідні документи, в т.ч. графічні матеріали із офіційної кадастрової карти Держгеокадастру, а тому вказує, що відмова відповідача у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав неможливості визначення місця розташування земельних ділянок є протиправною, оскільки стаття 118 Земельного кодексу України не містить будь-яких особливих вимог до графічних матеріалів, крім зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки.

(б) Позиція Відповідача

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позовну заяву до суду не надав.

ІІІ. Процедура та рух справи

06.12.2021 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи, встановлені судом та докази на їх підтвердження

Позивач 27.09.2021 подав клопотання відповідачу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України (Далі - Дозвіл), за рахунок несформованих земельних ділянок комунальної класності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, придатних для вирощування сільськогосподарської продукції, кадастровий номер:

- земельна ділянка за межами с. Коси, яка позначена на кадастровій карті Район Котовський, КОАТУ: , зона: 01, квартал: 004, площа 4 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:004:0205;

- земельна ділянка за межами с. Борщі, яка позначена на кадастровій карті Район Котовський, КОАТУ: , зона: 01, квартал: 003, загальна площа більше 28 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0381;

- земельна ділянка за межами с. Зелений Кут, яка позначена на кадастровій карті Район Котовський, КОАТУ: , зона: 01, квартал: 003, загальна площа більше 12 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0029.

До клопотання позивач додав копію паспорту та ІПН, а також графічні матеріали із офіційної кадастрової карти Держгеокадастру, вказаних у заяві, земельних ділянок.

Згідно з листом Управління у Подільському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 31-15-0.261-2/428-21 від 11.11.2021 на запит 2/03/1/04 від 06.11.2021 зазначено:

відповідно до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Перемога» земельна ділянка, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та межує із земельною ділянкою, кадастровий номер якої :01:004:0205 відносить до земель запасу комунальної власності, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, угіддя рілля;

відповідно до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Прогрес» земельна ділянка, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та межує із земельною ділянкою, кадастровий номер якої :01:003:0381 відносить до земель колективної власності та підлягає поділу на земельні частки (паї), категорія земель землі сільськогосподарського призначення, угіддя рілля;

відповідно до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Прогрес» земельна ділянка, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та межує із земельною ділянкою, кадастровий номер якої :01:003:0029 відносить до земель колективної власності, що не підлягають паюванню і повинні використовуватись сумісно.

23.10.2021 Рішенням Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №2733-VІІІ Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, позивачу, підпунктом 5.24 пункту 5 вказаного рішення, відповідач відмовив у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення бажаної позивачем земельної ділянки з підстав - у зв`язку з неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки (надано велика кількість картографічних матеріалів земельних ділянок) та неможливістю ідентифікувати бажану земельну ділянку.

V. Джерела права та висновки суду

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність встановлені статтями 118, 122 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами 10 та 11 ст. 118 ЗК України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється.

Суд зазначає, що відповідач оскаржуваним рішенням відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га з підстав неможливості визначення місця розташування земельної ділянки (надано велика кількість картографічних матеріалів земельних ділянок) та неможливістю ідентифікувати бажану земельну ділянку.

Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена зокрема в постановах Верховного Суду від 24.04.2018 по справі №814/1961/17, від 02.02.2021 по справі №420/3294/19.

Матеріали справи підтверджують, що позивач разом із клопотанням надав графічні матеріали (викопіювання), роздруковані із публічної кадастрової карти України.

Публічна кадастрова карта це інформаційний портал, на якому оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру.

В розумінні ст. 1 Закону України Про Державний земельний кадастр від 07.07.2011 № 3613-VI, Державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастрова карта (план) - графічне зображення, що містить відомості про об`єкти Державного земельного кадастру.

Частиною 5 ст. 5 Закону України Про Державний земельний кадастр визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 8 ст. 9 вказаного Закону, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Частиною 1 ст. 15 Закону України Про Державний земельний кадастр передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Суд зазначає, що будь-яких особливих вимог до графічних матеріалів у ст. 118 ЗК України не встановлено, крім зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки.

Колегія суддів Верховного Суду, у постанові від 09.01.2020, у справі №812/1264/17, зазначила, що додані до своєї заяви графічні матеріали (викопіювання), на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, роздруковані із Публічної кадастрової карти України, інформація в якій створена належним суб`єктом є належним документом із відображенням інформації, яка дає можливість ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості, та містить прив`язку земельної ділянки до відповідного населеного пункту, площу бажаної земельної ділянки.

У даному випадку, позивач до клопотання додав графічні матеріали, які містили дані про кадастровий номер земельних ділянок, що межують з бажаними до відведення ділянками, точні географічні координати, а тому суд вважає за необхідне наголосити на тому, що незважаючи на те, що позивач просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки за рахунок однієї з трьох несформованих земельних ділянок, це жодним чином не завадило та не перешкоджало відповідачу ідентифікувати їх цільове призначення, орієнтовні розміри та бажане місцезнаходження.

Крім того, суд звертає увагу, що у разі надання документів з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган мав право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки.

У даному випадку, якщо відповідач не розумів яку саме земельну ділянку бажає отримати позивач, він мав можливість у межах місячного строку, звернутися до позивача та запропонувати надати до клопотання уточнююче викопіювання з публічної кадастрової карти.

Таким чином, суд вважає безпідставним посилання відповідача у спірному рішенні на неможливість визначення місця розташування земельної ділянки (надано велика кількість картографічних матеріалів земельних ділянок) та неможливістю ідентифікувати бажану земельну ділянку, а тому визнає протиправним та вважає таким, що належить до скасування пп.5.22 п.5 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №2733-VІІІ Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку із неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки наступним громадянам(надано велика кількість картографічних матеріалів земельних ділянок) та неможливістю ідентифікувати бажану земельну ділянку: […] 5.22. ОСОБА_2 .

Разом з тим, в матеріалах справи міститься лист Управління у Подільському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 11.11.2021 на запит 2/03/1/04 від 06.11.2021 (а.с.14). В даному листі Управління посилається на Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Перемога» та КСП «Прогрес».

Так, складання Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) пов`язано з порядком передачі власникам земельної частки (паю) в натурі із площі сільськогосподарських угідь колективної власності у відповідності з Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та постановою Кабінету Міністрів України від 12 лютого 1996 року №187 «Про стан реформування земельних відносин».

Згідно з Методичними рекомендаціями щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджених Державним комітетом України по земельних ресурсах Міністерства сільського господарства і продовольства України № 47/172/48 від 04.06.1996 року, Схеми в залежності від забезпеченості необхідною землевпорядною документацією розробляються за повною або скороченою програмою.

При складанні Схем визначається черговість поділу земель колективної власності з урахуванням обмежень, обумовлених технологічними і екологічними особливостями їх використання.

Місце розташування та першочерговість виділення земельних ділянок визначаються з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій та іншої технічної документації. Складанню Схеми передують підготовчі роботи, які включають в себе аналіз земельно-кадастрових, статистичних і плановокартографічних матеріалів, результатів польових вишукувань і обстежень земельного фонду з метою встановлення фактичного стану використання земель підприємства, розрахунків проведеного паювання земель, виходячи з інтересів окремих співвласників, їх об`єднань та інтересів суспільства в досягненні еколого-економічної стабілізації землекористування, раціонального використання земель та їх охорони.

В процесі підготовчих робіт збираються, систематизуються і вивчаються такі матеріали: 1) плани землеволодінь і землекористувань підприємств в масштабах 1:10000 або 1:25000; 2) матеріали проектів землеустрою, розроблених на територію господарств до передачі земель у колективну власність, проектів встановлення меж сільських та селищних Рад і меж населених пунктів, проектів роздержавлення і приватизації земель; 3) технічна документація по видачі державних актів на право колективної власності на землю; 4) матеріали передпроектних і прогнозних розробок по підприємству, а також тих регіональних розробок, виконання заходів яких може вплинути на рішення щодо організації передачі громадянам у власність сільськогосподарських угідь у розмірі земельної частки (паю); 5) матеріали ґрунтових обстежень та їх коригувань, радіологічних зйомок та зйомок іншого техногенного забруднення території; 6) шкали бонітування грунтів орних земель, багаторічних насаджень і природних кормових угідь (1993 р.); 7) дані про кількість громадян, які мають право на земельну частку (пай) в розрізі населених пунктів, відомості про розміщення та потужність виробничих центрів господарства

На Схемі виділяються земельні масиви, що можуть бути поділені на земельні частки (паї) без обмежень в часі, в тому числі ділянки першочергової приватизації, а також земельні масиви, які поділяються на земельні частки (паї) після закінчення певного технологічного сільськогосподарського циклу. Крім того, визначаються: - земельні ділянки, що поділяються одночасно без подрібнення в натурі на окремі паї (зрошувані угіддя, сади, виноградники, хмільники, ягідники тощо); - земельні ділянки, що не підлягають поділу і повинні використовуватись сумісно (угіддя, законсервовані, виходячи з екологічних умов; невеликі площі сільськогосподарських угідь, в результаті поділу яких на окремі земельні ділянки стає неможливим механізований обробіток ґрунту).

При цьому, суд наголошує, що матеріали справи не містять докази щодо затвердження відповідних Схем поділу земель колективної власності рішенням відповідача, що свідчить про їх чинність.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до Закону України від 19 серпня 2018 року №2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» (далі- Закон №2498-VIII) з 01.01.2019 року органи місцевого самоврядування отримують нові повноваження у розпорядженні колективними землями та з 01.01.2025 року зможуть поповнити свої землі невитребуваними частками (паями) та нерозподіленими землями.

Новий Закон №2498-VIII доповнює статтею 21 Розділ Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України: « Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності».

Проте, такі земельні ділянки, що перейшли до комунальної власності згідно з ст.21 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, підпадають під мораторій, встановлений Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 05.06.2003 № 899-IV. Вказаний Закон регулює особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв).

Зокрема, стаття 13 цього Закону регулює питання використання нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв), відповідно до якої:

«Нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

[…] У разі, якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).

Протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям)».

Тобто з аналізу вказаних законодавчих норм випливає, що закон надає можливість колишнім членам КСП, які ще не до кінця оформили своє право власності на земельну частку (пай), до 01.01. 2025 року його дооформити. Надалі неоформлення такого права розцінюється як відмова від земельної ділянки. При цьому органам місцевого самоврядування забороняється протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, яка сформована з невитребуваних часток (паїв), передавати у приватну власність. За винятком, передачі таких ділянок власникам або спадкоємцям цих земель.

Враховуючи вказані обставини, в межах розгляду даної адміністративної справи у суду відсутня можливість здійснити перевірку того, чи відносяться несформовані земельні ділянки за рахунок яких позивач бажає отримати у власність земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства до земель колишнього КСП, та чи є вони нерозподіленими чи невитребуваними паями, на передачу яких у власність до 01.01.2025 встановлений законом мораторій, окрім їх власникам та спадкоємцям.

Суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих обставин у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі, суд перебирає на себе повноваження суб`єкта владних повноважень.

Прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проєкту землеустрою без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав може призвести до видачі зазначеного дозволу з порушенням вимог закону.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області повторно розглянути клопотання позивача від 27.09.2021 в частині надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України, за рахунок несформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, придатних для вирощування сільськогосподарської продукції, кадастровий номер: - земельна ділянка за межами с. Коси, яка позначена на кадастровій карті Район Котовський, КОАТУ: , зона: 01, квартал: 004, площа 4 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:004:0205; - земельна ділянка за межами с. Борщі, яка позначена на кадастровій карті Район Котовський, КОАТУ: , зона: 01, квартал: 003, загальна площа більше 28 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0381; - земельна ділянка за межами с. Зелений Кут, яка позначена на кадастровій карті Район Котовський, КОАТУ: , зона: 01, квартал: 003, загальна площа більше 12 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0029 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд робить висновок про часткове задоволення позовних вимог.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд встановив, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката належать до розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Попередньо у пункті третьому позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

До матеріалів разом із позовною заявою до суду позивач надав:

копію Договору про надання професійної правничої допомоги від 25.09.2021, укладеного між позивачем (Клієнт) та Адвокатом Опалько Олегом Миколайовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2243);

копію Додатку №1 до Договору про надання професійної правової допомоги від 25.09.2021 у якому зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести та акт виконаних робіт від 12.11.2021 на суму 4500 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не надав до суду обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а у відзиві на позовну заяву заперечував щодо вимоги стосовно розподілу судових витрат.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн. не є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами.

Суд враховує, що даний спір не є складним, не потребує значного витрачання часу для підготовки правової позиції, складання відповідних процесуальних документів та інших заяв по суті справи, а тому в даному випадку відсутні підстави для стягнення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача.

Суд також враховує, що стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат, у зв`язку із чим суд вважає, що обґрунтованим та розумним розміром витрат за надання правової допомоги у цій справі є сума 2000,00 грн., оскільки такий розмір гонорару є співмірним зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.

На підставі викладеного, враховуючи досліджені докази, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат.

При цьому, враховуючи, що суд зробив висновок про часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача належить 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу 2 000, 00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246КАС України суд,

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати підпункт 5.24, пункту 5 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 23.10.2021 № 2733-VIIІ Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку із неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки (надано велика кількість картографічних матеріалів земельних ділянок) та неможливістю ідентифікувати бажану земельну ділянку ОСОБА_1 .

3.Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 27.09.2021 в частині надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України (Далі - Дозвіл), за рахунок несформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, придатних для вирощування сільськогосподарської продукції, кадастровий номер: - земельна ділянка за межами с. Коси, яка позначена на кадастровій карті Район Котовський, КОАТУ: , зона: 01, квартал: 004, площа 4 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:004:0205; - земельна ділянка за межами с. Борщі, яка позначена на кадастровій карті Район Котовський, КОАТУ: , зона: 01, квартал: 003, загальна площа більше 28 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0381; - земельна ділянка за межами с. Зелений Кут, яка позначена на кадастровій карті Район Котовський, КОАТУ: , зона: 01, квартал: 003, загальна площа більше 12 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0029 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

4.У решті позовних вимог відмовити.

5.Стягнути з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, 66350, Одеська обл., Подільський район, м. Куяльник, вул. Куяльницька, 26 А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000(дві тисячі), 00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Бойко О.Я.