Справа № 826/2387/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року м. Київ № 826/2387/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району м. Києва»
до третя особа:Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Товариство з обмеженою відповідальністю «Вастон»
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району м. Києва» (позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 жовтня 2017 року №2, № 2.

26 червня 2018 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року, позовні вимоги задоволено. Постановою Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №826/2387/18 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року у справі №826/2387/18 скасовано, адміністративну справу №826/2387/18 направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.07.2019 адміністративну справу №826/2387/18 прийнято до провадження судді Каракашьяна С.К.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.09.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору товариство з обмеженою відповідальністю "Вастон" (88005, Закарпатська обл., м. Ужгород, проспект Свободи, 52, ).

Справа розглянута в порядку письмового провадження, з огляду на наявні клопотання сторін, у відповідності до положень частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Головного управління ДФС у м. Києві, на підставі наказу № 6508 від 14.07.2017, проведено планову виїзну перевірку Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району» м. Києва з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2017.

Відповідно до Акту перевірки № 365/26-15-14-02-03/31722818 від 15.09.2017, позивачем порушено: «п. 44.1, п. 44.2 ст.44; пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 5 П(С)БО 11, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29..11.199 р. № 290; пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134; абз. 1 п. 138.2 ст. 138; п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого Підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 238 135,00 грн. за 2014-2015 pp., а також п. 185.1 ст. 185; п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 з урахуванням ст. 102 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 82 119,00 грн. за період з вересня 2014 р. по січень 2015 р.

На підставі висновків вищевказаного акту, 04.10.2017 ГУ ДФС у м. Києві були прийняті податкові повідомлення-рішення, які ШЕУ Дарницького району отримало 05.10.2017: № 2 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 46 929,00 грн., з яких 37 543,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 9 386,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № 2 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на 275 675,00 грн., з яких 238 135,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 37 540,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями ШЕУ Дарницького району, звернулося до Державної фіскальної служби України з відповідною скаргою б/н від 12.10.2017 на податкові повідомлення-рішення № 2 та №2.

За результатами розгляду зазначеної скарги, 10.01.2018 Державною фіскальною службою України прийнято рішення № 637/6/99-99-11-01-01-25 про залишення скарги ШЕУ Дарницького району без задоволення.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерством фінансів України № 88 від 24.05.1995 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Отже, з системного аналізу приписів Закону № 996-ХІV та Положення № 88 від 24.05.1995 вбачається, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Також істотне значення для встановлення судом факту реальності виконання договору саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 2014-2015 pp. товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району м. Києва» здійснювало закупівлю товарів (паливо рідинне та газ; оливи мастильні (бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо) у ТОВ «Вастон».

Між Підприємством та ТОВ «Вастон» укладено наступні договори:

- договір про закупівлю товарів за державні кошти №182 від 27.10.2014 та додаткові угоди до нього, на виконання яких Замовнику поставлявся товар, а саме дизельне паливо;

- договір про закупівлю товарів за державні кошти №183 від 27.10.2014 та додаткові угоди до нього, на виконання яких Замовнику поставлявся товар, а саме бензин марки А-92; договір поставки нафтопродуктів №25/04-6 від 25.04.2014, та додаткові угоди до нього, на виконання яких Замовнику поставлявся товар, а саме продукти нафто перероблені рідкі - дизельне пальне та бензин А-92;

- договір про закупівлю товарів за державні кошти №149 від 05.08.2014 та додаткові угоди до нього, на виконання яких Замовнику поставлявся товар, а саме дизельне паливо;

- договір про закупівлю товарів за державні кошти №150 від 05.08.2014 та додаткові угоди до нього, на виконання яких Замовнику поставлявся товар, а саме бензин А-92;

- договір про закупівлю товарів за державні кошти №151 від 05.08.2014 та додаткові угоди до нього, на виконання яких Замовнику поставлявся товар, а саме бензин А-92.

До матеріалів справи, учасниками справи надані наступні документи, на підтвердження виконання договорів: видатковими накладними ТОВ «Вастон»; товарно-транспортними накладними про перевезення товару з м. Бориспіль (склад ППМ Бориспіль) до м. Києва; сертифікатами відповідності та паспортами товару; виписками з банківського рахунку позивача, що підтверджують здійснення оплати позивачем на користь контрагента за отриманий товар у повному обсязі (оригінали платіжних доручень були вилучені оперуповноваженим ВОВЕЗ ОУ ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві лейтенантом податкової міліції Винником Г.О., що підтверджується протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 16.11.2017 р. та Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.10.2017 p.); актами звірки взаємних розрахунків між Підприємством та ТОВ «Вастон»; чеками АЗС про отримання палива у бочках ємністю 200 л. з використанням талонів (штрихи талонів вказані у чеках); доповідними записками майстра по ремонту транспорту ОСОБА_1 про поставку палива, придбаного за талонами, на АЗС ШЕУ Дарницького району для подальшого його обліку наливом; відомостями журналу обліку нафтопродуктів, що надійшли на АЗС №1; подорожніми листами транспортних засобів; витягом з журналу реєстрації Довіреностей на посадових осіб ШЕУ Дарницького району, які приймали Товар; довідкою про те, що ШЕУ Дарницького району в період з 25.04.14 по 27.10.14 договори з іншими постачальниками паливно-мастильних матеріалів не укладало у зв`язку чим інші постачальники, окрім Контрагента в період з 25.04.14 по лютий 2015 р. (дата, коли були використаний Товар згідно останнього Договору з Контрагентом); довідкою про ПІБ посадових осіб Позивача, відповідальних за приймання, зберігання та видачу ПММ.

Суд звертає увагу, що спірні договори між позивачем та його контрагентом від імені ТОВ «Вастон» укладено та підписано генеральним директором ОСОБА_2 .

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, як було встановлено в межах розгляду даної справи, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року у справі № 760/17411/17 звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України на підставі пункту 1 частини першої статті 49 Кримінального кодексу України, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 12.04.2016 відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого першою статті 205 Кримінального кодексу України - закрито.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що в 2012 році ОСОБА_2 здійснювала ремонтні роботи у офісному приміщені м. Києва, де познайомилась з іншою особою (далі ОСОБА 1). Дана особа у березні 2014 року запропонувала ОСОБА_2 за грошову винагороду (800 грн.) передати їх частку у статутному капіталі ТОВ «Вастон». Не маючи наміру здійснювати господарську діяльність підприємства пов`язану з оптовою та роздрібною торгівлею паливом, технічним обслуговуванням та ремонтом автомобілів за замовленням населення, діяльністю автомобільного вантажного транспорту, роздрібною торгівлею авто товарами, зазначену у статутних документах ТОВ «Вастон», а також не маючи засобів для ведення господарської діяльності, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих їй дій як власника вказаного підприємства, ОСОБА_2 погодилась на таку пропозицію. Крім того, ОСОБА_2 домовилась зі ОСОБОЮ 1, про те, що у подальшому ОСОБА_2 відношення до здійснення фінансово-господарської діяльності не буде мати ТОВ «Вастон» (колишня назва ТОВ «Нафто-Комерц») та буде використовуватися іншими особами.

Придбання ОСОБА_2 частки суб`єкту підприємницької діяльності ТОВ «Вастон» (, колишня назва ТОВ «Нафто-Комерц») надало можливість здійснювати невстановленим слідством особам, прикриваючись зовнішньо законним фактором перереєстрації «Вастон» (, колишня назва ТОВ «Нафто-Комерц») здійснювати та відображати в податковій звітності від імені ОСОБА_1 та подавали протягом 2014 - 2016 років до ДПІ у Солом`янському районі м. Києва податкову звітність з розшифровкою податкового кредиту в розрізі контрагентів додатку № 5 до декларації з ПДВ, де зазначали контрагентів з реквізитами: ТОВ «Ю.С.А.» (код 25392923), ТОВ «Київагронафтотрейд» (код 31202724), ДП «Чайка» (код 31245250), та інші, що підтверджує факт використання ТОВ «Вастон» для прикриття їх незаконної діяльності з метою ухилення від сплати податків.

Суд наголошує, що у вищевказаній ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року у справі № 760/17411/17 чітко зазначено, що ОСОБА_2 в суді свою вину в правопорушенні, в якому її підозрюють, визнала.

Таким чином, суд звертає увагу, що за висновком суду у вищевказаній ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року у справі № 760/17411/17, органами досудового розслідування правильно кваліфіковані дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила фіктивне підприємництво, тобто придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.

В контексті вищевикладеного суд наголошує, що обов`язковою умовою для визнання документів доказом у адміністративній справі відповідно до вимог статті 75 КАС є їх достовірність.

Якщо документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва, вони не можуть бути підставою бухгалтерського та/чи податкового обліку, оскільки статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках не може надавати встановлені законом податкові вигоди.

Верховний Суд України неодноразово висловлювався щодо такого правозастосування у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 05.03.2012 у справі №21-421а11 від 22.11.2016 у справі №826/11397/14, від 24.05.2016 у справі №21-5332а15, від 14.06.2016 у справі №21-1318а16, від 22.11.2016 у справі №21-2430а16.

Висновок Верховного Суду України полягає у тому, що надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, окрім випадку, якщо податковий орган не довів, що відомості, які містяться в документах, є недостовірними. Така обставина як наявність кримінального провадження, зареєстрованого за фактом вчинення злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України, стосовно фіктивності підприємства - контрагента покупця, має бути врахована судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.

Первинні документи, які виписані фіктивним підприємством, не можуть вважатися належно оформленими документами, що підтверджують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та формування витрат є безпідставним.

У справах №21-421а11, №826/8465/14, №21-5332а15, №21-1318а16, №21-2430а16 Верховний Суд України зазначив, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним; обставина щодо набрання законної сили вироком суду, яким керівника підприємства визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених частинами першою і другою статті 205 Кримінального кодексу України, підлягає врахуванню адміністративним судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального її підтвердження первинними документами. Це саме стосується і справ, де має місце обставина щодо наявності постанови суду про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила злочин, передбачений статтею 205 Кримінального кодексу України, з нереабілітуючих підстав.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Аналогічна правова позиція підтримана також Верховним Судом в постановах від 06 травня 2020 року у справі №640/4687/19, від 26 лютого 2020 року у справі №826/1308/18.

При цьому, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акт звірки рахунків підписані від імені ТОВ «Вастон» в особі бухгалтера ОСОБА_3 , бухгалтера ОСОБА_4 та менеджера зі збуту ОСОБА_5 , в той час як в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази на підтвердження повноважень цих осіб на вчинення юридично значимих дій від імені ТОВ «Вастон», як-то підписувати первинні бухгалтерські документи, тощо.

Вищевикладеним спростовуються доводи позивача про те, що господарські операції між позивачем та контрагентом ТОВ «Вастон» фактично мали місце, оскільки за встановлених в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2017 у справі № 760/17411/17 обставин вбачається, що підприємство-контрагент позивача - ТОВ «Вастон» з 05.03.2014 було зареєстровано на підставну особу - ОСОБА_2 , яка не мала наміру здійснення господарської діяльності, передбаченої законодавством та статутними документами підприємства, а від імені контрагента позивача - ТОВ «Вастон» невідомими особами лише оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій від імені цього підприємства.

Суд звертає увагу, що платнику необхідно застосовувати розумну обережність при укладенні договорів з постачальниками. Адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.

Суд наголошує, що платник, який претендує на підтвердження обґрунтованості заявленої ним податкової вигоди первинними документами, повинен пересвідчитися у правильності оформлення таких документів та у достовірності наведених у цих документах відомостей. В інакшому випадку такий платник несе ризик у сфері податкових правовідносин, оскільки втрачає можливість підтвердити податковий кредит в силу відсутності належним чином оформлених первинних документів.

Натомість, позивачем також не було надано і будь - яких доказів, які б свідчили про виявлену ним належну обачність й обережність при виборі контрагентів, враховуючи відсутність в останніх достатніх трудових та матеріальних ресурсів (основних фондів) для проведення господарської діяльності, що в сукупності з встановленими обставинами справи та з урахуванням характеру спірних правовідносин, які склались у цій справі, також свідчить про обґрунтованість тверджень контролюючого органу про безпідставність формування податкового обліку позивача за господарськими операціями з ТОВ «Вастон».

В площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків дійсно відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина 2 статті 77 КАС України). Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною 1 статті 77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

З огляду на викладене, наведені у сукупності обставини та досліджені документальні докази суд вважає достатніми для висновку про те, що вищевказані господарські операції фактично не мали реального характеру, що, в сою чергу, доводить правомірність висновків контролюючого органу, які покладені в основу прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 жовтня 2017 року №2, № 2 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району м. Києва» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян