Справа № 420/3163/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3163/22
УХВАЛА
11 лютого 2022 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:
10 лютого 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2019 року №№ 00661304, 00661304, 00651304 та податкової вимоги від 07.08.2019 року на суму 216529,90 грн.
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом 26.10.2021 року у справі 420/7280/21 про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 216529,90 грн. до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2019 р. №00661304, №00661304 року, №00651304, податкової вимоги від 07 серпня 2019 року про стягнення 216529,90 грн.
В обґрунтування поданої заяви позивач вказав, що 02.08.2021 року Одеським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №420/7280/21, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС в Одеській області податковий борг у розмірі 216529,90 грн. за податковою вимогою від 07.08.2019 року, прийнятою на підставі податкових повідомлень-рішень, що оскаржуються позивачем.
08.12.2021 року Ізмаїльським відділом державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/7280/21 про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 у розмірі 216529,90 грн. та накладено арешт на все майно.
Державний виконавець уповноважений не тільки накладати арешт на майно позивача, а й вилучати (списувати) кошти з його рахунків, здійснювати примусову реалізацію усього майна, обмежувати право користування ним майном, звертатись до суду із забороною виїзду позивачеві за кордон та вчиняти інші дії.
З Єдиного державного реєстру прав речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 стало відомо про арешт, накладений на належне йому нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 .
Тобто, станом на сьогоднішній день на позивача вже покладений індивідуальний та надмірний майновий тягар у розмірі 216529,90 грн., який він повинен виконувати.
У той же час, правомірність нарахування податкового боргу буде перевірена судом під час розгляду даної справи.
З огляду на викладене, для ефективного захисту прав позивача, доцільним є забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом у справі про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, а тому заявлені ОСОБА_1 заходи забезпечення позову, на думку заявника, є співмірними із вимогами, які заявляє позивач.
Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).
Згідно ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
За приписами ч.2 ст.151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.154 КАС України).
Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.
За змістом ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та доведеності належними доказами обставин, на які посилається заявник в заяві; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з вищенаведених обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Як вбачається з матеріалів заяви, стягнення у виконавчому провадженні ВП № 67808385 здійснюється на підставі виконавчого документа, яким є виконавчий лист, виданий Одеським окружним адміністративним судом 26.10.2021 року на підставі рішення по справі №420/7280/21, яким стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 216529 грн. 90 коп.
Статтею 1291 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Отже, по суті такий захід забезпечення позову, про вжиття якого просить заявник, призведе до зупинення виконання іншого судового рішення, що набрало законної сили.
З матеріалів позову вбачається, що 15.12.2021 року позивачем укладено договір про надання правової допомоги з оскарження в апеляційному порядку судового рішення у справі №420/7280/21, однак з того часу (майже 2 місяці) вказане рішення не оскаржене, є чинним, а отже підлягає виконанню.
Суд вважає, що п.5 ч.1 ст.151 КАС України не може бути застосований у випадку, коли йдеться про виконання судового рішення, що набрало законної сили, по іншій справі, оскільки це порушуватиме принцип обов`язковості судового рішення.
Також суд зауважує, що невжиття заходу забезпечення позову, про який просить позивач, не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки у разі задоволення позову рішення суду у цій справі не потребуватиме примусового виконання.
Крім того, невжиття такого заходу забезпечення позову не призведе до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки існує механізм повороту виконання судового рішення у справі №420/7280/21, за наявності до того підстав.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про безпідставність заяви позивача, а тому в її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. 150, 151, 154, 256, 293 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Суддя В.В. Андрухів