Справа № 640/18087/20
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Київ № 640/18087/20

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- зобов`язати відповідача нараховувати йому пенсію відповідно до частини третьої статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 7 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 (далі - Порядок №418);

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Ухвалою суду від 11.08.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строки для подання заяв по суті.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує з 27.05.2020 пенсію за вислугу років, як член льотно-випробного складу на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення". У червні 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок його пенсії з урахуванням положень частини третьої статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 7 Порядку №418, однак пенсійний орган протиправно відмовив у задоволенні поданої позивачем заяви з посиланням на відсутність підстав для розрахунку пенсії позивача відповідно до положень частини другої статті 27 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), оскільки позивач не має 25 років стажу на посадах льотного екіпажу та/або льотно-випробного складу.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 відповідач не погоджується з такою та просить відмовити у її задоволенні з посиланням на те, що розмір пенсії позивача не може бути визначений відповідно до раніше діючого законодавства, зокрема частини третьої статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зважаючи на те, що таке право, в силу положень пункту "а" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" обумовлено наявністю для працівників льотного та льотно-випробного складу спеціального стажу роботи 25 років станом на 01.01.2004. Крім цього, також відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах положень пункту 7 Порядку №418, зважаючи на положення Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI.

Дослідивши письмові докази, судом установлено.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві, якому з 27.05.2020 призначено пенсію за виску років як працівнику льотного складу на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення".

04.06.2020 позивачем подано заяву про перерахунок його пенсії на підставі частини третьої статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 7 Порядку №418. З аналогічною заявою позивач також звернувся до відповідача 15.07.2020.

Листом від 13.07.2020 №2600-0303-8/95127 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до Закону №1058-IV положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються у частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV за бажанням особи, частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства. При цьому, при такому обчисленні розміру пенсії трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, обчислений на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У свою чергу, пункт "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачав, що право на пенсію за вислугу років мають такі працівники льотного і льотно-випробного складу за наявності вислуги років на цих посадах станом на 01.04.2015 не менше 25 років у чоловіків. Зважаючи на викладене, відповідач дійшов висновку про те, що оскільки позивач не має 25 років на посадах членів льотного та/або льотно-випробного складу, то обчислення розміру пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV підстав не має.

Відповідно до наявного у матеріалах справах розрахунку пенсії, позивачу призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка розрахована відповідно до частини першої статті 27 Закону №1058-IV (розмір пенсії за віком як добуток заробітної плати, визначеної відповідно до статей 40, 41 Закону №1058-IV, і коефіцієнта страхового стажу, визначеного за статтею 25 Закону №1058-IV), яку обмежено максимальним розміром відповідно до Закону №3668-VI. Пенсія розрахована із страхового стажу (повного) 59 років 8 місяців, 22 дні, страховий стаж до 01.01.2004 - 16 років 11 днів, страховий стаж після 01.01.2004 - 43 роки 8 місяців 11 днів, в тому числі льотний та льотно-випробний склад - 53 роки 4 місяці 25 днів.

Відповідач при визначенні права позивача на перерахунок пенсії відповідно до пункту 7 Порядку №418 ставить вимогу про наявність у позивача вислуги 25 років станом на 01.01.2004 (день набрання чинності Закону №1058-VI), обґрунтовуючи це тим, до 01.01.2004 застосовується законодавство, що діяло раніше.

Позивач вважаючи, що розмір його пенсії має бути обрахований на підставі частини третьої статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 7 Порядку №418, а відповідач здійснив обрахунок на підставі Закону №1058-IV, звернувся до суду з цим позовом та просив здійснити спірний перерахунок.

Вирішуючи спір, Суд враховує таке.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (частина перша статті 4 Закону №1058-IV).

Згідно з пунктом "а" частини першої статті 54 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418.

Відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418 пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.

Максимальний розмір пенсій за вислугу років працівників льотно-випробного складу не може перевищувати 85 процентів заробітку. Крім того, працівникам льотно-випробного складу до пенсії за вислугу років нараховуються надбавки та підвищення, передбачені статтями 21 та 77 Закону. Заробіток для обчислення пенсій працівникам льотно-випробного складу визначається в такому порядку: а) у разі призначення (перерахунку) пенсії, яка обчислена із заробітку до 1992 року, скоригований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 липня 1992 р. №395 "Про додаткове коригування рівнів державних пенсій" середньомісячний заробіток підвищується за коефіцієнтом, який визначається як частка від ділення середньої заробітної плати працівників народного господарства за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, на 1005 карбованців; б) якщо пенсія обчислюється з урахуванням заробітку після 1 січня 1992 р., то частина заробітку до 1 січня 1992 р. коригується відповідно до підпункту "а" цього пункту, а заробіток за кожний місяць після 1 січня 1992 р. збільшується на коефіцієнт, що визначається як частка від ділення середньої заробітної плати працівників народного господарства за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, на середню заробітну плату працівників народного господарства за відповідний місяць. З одержаної суми обчислюється пенсія за нормами, встановленими Законом України "Про внесення змін до статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; в) у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Виплата пенсії здійснюється з урахуванням абзаців четвертого та п`ятого пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак, відповідно до частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Так, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011 передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пунктом другим розділом II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24.12.2015 визначено, що дія положень даного Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01.01.2016.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З 01.10.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", відповідно до якого встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність.

Пунктом 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом. Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідно до положень статті 57 Повітряного кодексу України екіпаж повітряного судна складається з осіб льотного складу, до якого належать особи льотного екіпажу та екіпажу пасажирського і вантажного салону, які під час польоту постійно виконують функції з виконання процедур, передбачених керівництвом з льотної експлуатації повітряного судна; обслуговування устаткування, механізмів та приладів, необхідних для польоту повітряного судна, а також обладнання, встановленого на повітряному судні та необхідного для виконання польотного завдання; забезпечення процедур безпеки пасажирів на борту повітряного судна та їх обслуговування.

Склад екіпажу визначається залежно від типу повітряного судна, характеристик і тривалості польоту, характеру операцій, для яких це повітряне судно призначене. Поіменний список членів екіпажу визначається експлуатантом перед кожним польотом. Усі члени екіпажу належать до льотного складу.

Матеріалами справи підтверджено, а саме довідкою ПАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" від 15.05.2020 №07-09-813, що ОСОБА_1 з 23.06.1992 по 05.04.1998 працював штурманом, з 06.04.1998 по 31.09.2006 - другим пілотом, з 01.10.2006 по 13.05.2020 - командиром повітряного судна

Отже, позивач відноситься до категорії фахівців "член льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації (пілот, штурман, бортінженер, бортмеханік, бортрадист, льотчик-наглядач), оскільки він як пілот та командир повітряного судна відносився до членів екіпажу повітряного судна.

Згідно частиною першою статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, у яких вони зайняті.

На виконання положень статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення", - Кабінет Міністрів України прийняв постанову №418 від 21 липня 1992 року "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу".

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років Постанови №418 до вказаних посад належать члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів.

Під час судового розгляду справи встановлено, та відповідачем не заперечується, що посада ОСОБА_1 належить до переліку працівників льотного складу, робота яких дає право на встановлення пенсії за вислугу років відповідно до Постанови №418.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 з 27.05.2020 призначена пенсія за вислугу років на підставі статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як працівнику льотного екіпажу.

У зв`язку з прийняттям Закону України від 17 листопада 1999 р. №1222-XIV "Про внесення змін до деяких законів України "Кабінет Міністрів України у відповідній постанові від 10 лютого 2000 р. №264 "Про порядок обчислення заробітку для призначення пенсій особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації" установив, що особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, заробіток для обчислення пенсії визначається згідно з пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу".

Таким чином, згідно вказаної норми законодавства на перерахунок пенсії на підставі пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", мають право особи льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації, зокрема пілоти, відтак враховуючи викладене суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин в частині обрахунку середнього заробітку для обчислення пенсії позивача, мають бути застосовані положення постанови №264 і, як наслідок, пункту 7 "Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу", затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 №418.

Разом з тим, посилання відповідача на те, що до спірних правовідносин не поширюється дія положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо обчислення розміру пенсії по першій складові, оскільки відсутній спеціальний стаж 25 років до 01.01.2004 є необґрунтованим, оскільки обов`язок здійснення перерахунку пенсії членам льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації встановлюється Порядком №418.

Враховуючи матеріали справи та наведене, суд встановив, що відповідач не обґрунтовано відмовляє позивачу у перерахунку пенсії на підставі пункту 7 "Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації", затвердженого 21.07.1992 постановою Кабінету Міністрів України №418 посилаючись на статтю 54 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки порядок перерахунку пенсії працівникам льотного складу цивільної авіації регулюється саме Порядком №418.

Також, суд не бере до уваги посилання відповідача про відсутність у позивача спеціального стажу що встановлений у статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки вказана норма встановлює тільки право позивача на призначення пенсії за вислугою років, процедура перерахунку пенсії відповідній категорії осіб регулюється Порядком №418.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено вимогу встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Згідно із частинами першою та другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даній категорії спорів суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю на стадії ухвалення рішення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем відповідно до квитанції від 31.07.2020 №367 сплачено судовий зір в розмірі 840,80 грн. Оскільки, позов задоволено повністю то на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до частини третьої статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 7 "Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець