Справа № 420/24319/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича (65004, м. Одеса, пл. Думська, буд. 1) про визнання протиправною бездіяльності щодо невинесення на пленарне засідання сесії питання за заявою від 10.08.2021р., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, в якому позивач просить визнати протиправною бездіяльність Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича щодо невинесення за період трьох місяців з 10.08.2021р. (дата реєстрації заяви позивача) по 11.11.2021р. на пленарне засідання сесії Одеської міської ради питання за заявою гр. ОСОБА_1 , зареєстрованої 10.08.2021р.

Ухвалою від 08.12.2021 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем направлено на адресу відповідача заяву від 04.08.2021р. про передачу у власність земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером :45:007:0004 для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 . До заяви додано оригінал погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :45:007:0004 та оригінал витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який підтверджує факт державної реєстрації цієї ділянки в Державному земельному кадастрі, яку було зареєстровано департаментом з питань звернень громадян. Листом від 11.11.2021р. позивача повідомлено, що департаментом земельних ресурсів підготовлено проект рішення міської ради, який направлено до юридичного департаменту. Таким чином, протягом трьох місяців з 10.08.2021р. (дата реєстрації заяви позивача) до 11.11.2021 р. Одеською міською радою не прийнято жодних рішень щодо наданого позивачем на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № ЕП/37579/21 від 24.12.2021р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено про безпідставність вимог позивача, оскільки відповідно до регламентованої законодавством та локальними нормативно-правовими актами процедури вирішення питань у сфері земельних правовідносин за результатами попереднього розгляду клопотань осіб про передачу земель комунальної власності Департамент комунальної власності готує відповідний проект рішення міської ради, який виноситься на пленарне засідання сесії ради постійною комісією з питань землеустрою та земельних правовідносин Одеської міської ради. Посилаючись на приписи Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Положення про Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, затверджене рішенням Одеської міської ради від 09.06.2021р. № 296-VIII, правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.11.2018р. у справі № 826/8844/16, відповідач зазначив, що належним суб`єктом внесення на розгляд пленарного засідання сесії міської ради проектів рішень щодо передачі у приватну власність осіб земель комунальної власності є постійна комісія з питань землеустрою та земельних правовідносин Одеської міської ради. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про відсутність протиправної бездіяльності Одеського міського голови щодо невнесення на пленарне засідання сесії Одеської міської ради клопотання позивача від 10.08.2021р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :45:0907:004).

За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича із заявою від 04.08.2021р. про передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером :45:007:0004 для індивідуального дачного будівництва за адресою АДРЕСА_2 . До заяви було додано оригінал погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :45:007:0004 та оригінал витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Заяву позивача зареєстровано Департаментом з питань звернень громадян Одеської міської ради 10.08.2021р. (вх. № 31-К-6686) (а.с. 12).

Листом Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 11.11.2021р. (вих. № 01-17/275-ЗМІ) повідомлено, що за дорученням першого заступника міського голови Кучука М.І. Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради розглянуто запит ( від 05.11.2021р. № 1074-ЗПІ) стосовно надання копії рішення Одеської міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на заяву від 10.08.2021р. № 31-К-6686, Департаментом в межах компетенції підготовлено проект рішення Одеської міської ради, який направлено до юридичного департаменту Одеської міської ради. Згідно з регламентом роботи Одеської міської ради суб`єктом внесення земельних питань на сесію Одеської міської ради є Постійна комісія з питань землеустрою та земельних відносин Одеської міської ради. Остаточне рішення приймається Одеською міською радою в межах її повноважень (а.с. 13).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не винесення протягом місяця (від дати реєстрації клопотання) на пленарне засідання сесії Одеської міської ради питання за заявою гр. ОСОБА_1 , зареєстрованою 10.08.2021р., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ін.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені ст.ст. 118, 122, 123 ЗК України.

Частиною 1 ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).

За приписами ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Положеннями ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

При цьому, ч.ч.1, 2 ст.124 ЗК України в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

У свою чергу, ч.2 ст.134 ЗК України визначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Статтею 25 Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, ЗК України та Законом №280/97-ВР визначено обов`язок виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради ради вирішувати питання регулювання земельних відносин, в тому числі і питання передачі у користування земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (ч.2 ст. 59 Закону №280/97-ВР).

Таким чином, нормами чинного законодавства встановлено, що за наслідками розгляду клопотання заінтересованої особи приймається рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 23.11.2018р. у справі №826/8844/16.

Згідно п. «ґ» ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для індивідуального дачного будівництва у розмірі не більше 0,10 гектара.

Згідно з ч. 8 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частинами 10, 11 ст. 118 ЗК України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 8, 9 ч. 4 ст. 42 Закону № 280/97-ВР міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

На момент виникнення спірних правовідносин порядок діяльності Одеської міської ради регулюється Регламентом Одеської міської ради VIII скликання, затвердженимрішенням Одеської міської ради №1-VIII від 02.12.2020р.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 280/97-ВР, ч.1 ст. 13 Регламенту Одеської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Одеської міської ради №1-VIII від 02.12.2020р., сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

За змістом ч. 3 ст. 12 Закону № 280/97-ВР, сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Частиною 4 ст. 42 Закону № 280/97-ВР, ч. 2 ст. 13 Регламенту Одеської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Одеської міської ради №1-VIII від 02.12.2020р., визначено повноваження сільського, селищного, міського голови, серед яких, зокрема, здійснення інші повноважень місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів.

За приписами ст.1 Закону № 280/97-ВР, виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст. 54 Закону № 280/97-ВР, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно з пп.1 п. «а» ч.1 ст. 33 Закону № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, власні (самоврядні) повноваження: підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів.

Відповідно до пп. 8, 9 п. «б» ч.1 ст. 33 Закону № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження: підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Згідно п.п.1.1, 2.1 Положення про Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №296-VIII від 09.06.2021р., Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради (далі Департамент) є виконавчим органом Одеської міської ради. Департамент є правонаступником повноважень Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у сфері регулювання земельних відносин. Департамент реалізує повноваження Одеської міської ради у галузі земельних відносин відповідно до чинного законодавства, у межах, визначених Одеською міською радою.

Відповідно до п. 2.2 Положення про Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №296-VIII від 09.06.2021р., на Департамент покладені, зокрема, такі функції:

попередній розгляд клопотань юридичних та фізичних осіб з питань надання земельних ділянок комунальної власності територіальної громади м. Одеси у власність чи користування, а також інших питань у сфері земельних відносин (п. 2.2.1);

підготовка проєктів рішень Одеської міської ради з питань земельних відносин (п. 2.2.2);

організація та координація здійснення землеустрою на території міста; здійснення заходів з розвитку ринку земель міста (п. 2.2.4);

здійснення претензійно-позовної роботи з питань,

Статтею 24 Регламенту Одеської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Одеської міської ради №1-VIII від 02.12.2020р., визначено порядок оформлення проєктів рішень та формування порядку денного сесії.

Так, згідно ч. 4 ст. 24 Регламенту Одеської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Одеської міської ради №1-VIII від 02.12.2020р., підготовка проєкту рішення забезпечується безпосередньо суб`єктом його внесення до порядку денного сесії ради. Проєкт рішення, який вноситься виконавчим комітетом, включається до порядку денного сесії при наявності рішення виконавчого комітету з даного питання. Проєкт рішення сесії, який вноситься постійною комісією ради, включається до порядку денного сесії при наявності відповідних висновків та рекомендацій постійної комісії.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Регламенту Одеської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Одеської міської ради №1-VIII від 02.12.2020р., у проєкті рішення зазначається назва, яка коротко відображає його суть і зміст, а також інформація про суб`єкта внесення такого проєкту.

Проєкт рішення повинен складатися з двох частин:

- мотивувальної, в якій містяться посилання на норми законодавства, що регулюють відносини, про які зазначено у відповідному рішенні, інші акти або документи, обставини, якими викликана необхідність прийняття даного рішення;

- вирішальної, в якій чітко формулюється зміст рішення, виконавці і терміни виконання відповідних заходів, доручень тощо, особливості набрання чинності відповідним рішенням (у разі наявності), а також вказується посадова особа або орган, на який покладається контроль за повним виконанням рішення.

За приписами ч. 13 ст. 46 Закону № 280/97-ВР, ч. 2 ст. 24 Регламенту Одеської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Одеської міської ради №1-VIII від 02.12.2020р., пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до ч. 15 ст. 47 Закону № 280/97-ВР, перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій визначаються регламентом відповідної ради та Положенням про постійні комісії, що затверджується радою з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" щодо реалізації повноважень ради у здійсненні державної регуляторної політики постійними комісіями відповідної ради.

За змістом п. 1 розділу І Положення про постійні комісії Одеської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 2-VIII від 02.12.2020р. (у редакції на час розгляду відповідного клопотання позивача), постійні комісії ради є органами, що обираються з числа її депутатів для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її ведення, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Відповідно до п. 5 Положення про постійні комісії Одеської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 2-VIII від 02.12.2020р., кожна постійна комісія здійснює свої повноваження відповідно до функціональної спрямованості її діяльності, визначеної цим Положенням.

Згідно з пп. 5.6.3 п. 5.6 розділу V Положення про постійні комісії Одеської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 2-VIII від 02.12.2020р., розгляд та внесення на розгляд ради проектів рішень із земельних правовідносин про надання земельних ділянок у власність здійснюється постійною комісією з питань землеустрою та земельних правовідносин.

Виходячи з вимог ст.ст. 9, 116 та 118 ЗК України, суд вважає, що зазначені норми закону визначають підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання, зокрема, передбачають, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року, справа № 21-358а13.

За змістом ч.1 ст. 122 ЗК України та п. 34 ч. 1 ст. 26 та ст. 59 Закону № 280/97-ВР рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. При цьому рішення, дії або бездіяльність міської ради щодо надання земельних ділянок можуть бути оскаржені до суду.

Отже, чинним законодавством встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматись у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до п.п. 8, 9 ч. 4 ст. 42 Закону № 280/97-ВР міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

Отже, виходячи з вимог ЗК України, Закону № 280/97-ВР, ст. 24 Регламенту Одеської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Одеської міської ради №1-VIII від 02.12.2020р., Положення про постійні комісії Одеської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 2-VIII від 02.12.2020р., суб`єктом подання проекту рішення у спірних правовідносинах є постійна комісія з питань землеустрою та земельних правовідносин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Одеський міський голова не є тією особою, яка несе персональну відповідальність у спірних правовідносинах щодо не розгляду в місячний термін Одеською міською радою клопотання позивача від 04.08.2021р., зареєстрованого 10.08.2021р. (вх. № 31-К-6686).

Крім того, суд зазначає, що у даній справі позивач не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність Одеської міської ради, постійної комісії з питань землеустрою та земельних правовідносин Одеської міської ради та Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради щодо порушення процедури розгляду його клопотання.

Оскільки суб`єктом подання проекту рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є постійна комісія з питань землеустрою та земельних правовідносин Одеської міської ради, відсутня бездіяльність Одеського міського голови при розгляді клопотання ОСОБА_1 .

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 23.11.2018р. у справі № 826/8844/16.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції , має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Згідно з положеннями Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням висновку суду про відмову в задоволенні позову, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича (65004, м. Одеса, пл. Думська, буд. 1) про визнання протиправною бездіяльності щодо невинесення на пленарне засідання сесії питання за заявою від 10.08.2021р. відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Самойлюк Г.П.

.