Справа № 420/22518/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви позивача, вх. № М-1208 від 09.09.2021 року, про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га, з метою подальшого відведення її у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в межах с. Дачне Біляївського району Одеської області;

- зобов`язати відповідача у встановленому законодавством порядку, з урахуванням висновків суду у цій справі, розглянути заяву позивача, вх. М-1208 від 09.09.2021 року, про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га, з метою подальшого відведення її у власність-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в межах с. Дачне Біляївського району Одеської області, на наступному після прийняття рішення у справі пленарному засіданні ради.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом адміністративного позову, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з таких підстав:

- ОСОБА_1 , з метою реалізації гарантованого державою права безоплатної приватизації земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, звернувся до Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області із заявою вх. № М-1208 від 09.09.2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 та, з метою подальшого відведення її у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в межах с. Дачне Біляївського району Одеської області;

- до заяви, в порядку ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України було додано графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га в межах с. Дачне Біляївського району Одеської області;

- за наслідками розгляду заяви позивача, листом від 23.10.2021 року № 02-27/2031 Дачненська сільська рада Біляївського району Одеської області повідомила позивача про те, що бажане місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність, знаходиться на території передбаченої для будівництва дитячого садку;

- лист відповідача від 23.10.2021 року № 02-27/2031 є проявом його незаконної бездіяльності, така поведінка не грунтується на вимогах закону, відповідач у спірних правовідносинах діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Земельним кодексом України, а тому така бездіяльність має бути визнана протиправного із зобов`язанням відповідача розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою у відповідності до норм чинного законодавства;

- Земельний кодекс України не тільки визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, але й зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови;

- невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку;

- вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанова від 24.01.2019 року (у справі № 806/2981/17), від 24.01.2019 року (у справі №806/2978/17), від 29.04.2020 року (у справі № 820/4932/18);

- як вже зазначалось, ОСОБА_1 , з метою реалізації гарантованого державою права безоплатної приватизації земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, звернувся до Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області із заявою вх. № М-1208 від 09.09.2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га, з метою подальшого відведення її у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в межах с. Дачне Біляївського району Одеської області;

- до заяви, в порядку ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України було додано графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га в межах с. Дачне Біляївського району Одеської області;

- тобто, позивач при зверненні до Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у своєму клопотанні зазначив цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання позивач додав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки;

- при цьому, за результатом розгляду вказаного клопотання позивачем було отримано лист від 23.10.2021 року № 02-27/2031, яким Дачненська сільська рада Біляївського району Одеської області повідомила позивача про те, що бажане місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність, знаходиться на території передбаченої для будівництва дитячого садку. Тобто фактично вказаним листом відповідач висловив свою відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою;

- таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови;

- відповідно до п. 34 ч. і ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питань регулювання земельних відносин;

- згідно із ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається; сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос;

- рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради;

- таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом, в даному випадку, рішенням міської ради. Разом з тим, відповідач протиправно направив позивачу відповідь у формі листа. Відсутність належним чином оформленого рішення Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі саме рішення міської ради, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом;

- так, розгляд клопотання зацікавленої особи повинен прийматись у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради;

- аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду від 23.11.2018 року по справі № 826/8844/16;

- Дачненська сільська рада Біляївського району Одеської області рішень про розгляд заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, або відмову у наданій такого дозволу відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не прийняла;

- таким чином, наданий відповідачем лист не може сприйматися, як належна відмова у наданні такого дозволу, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку. Тобто відповідачем взагалі у встановленому законом порядку не було розглянуто звернення позивача, а тому така бездіяльність відповідача має бути визнана незаконною із зобов`язанням відповідача у встановленому законодавством порядку розглянути клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами чого прийняти відповідне рішення;

- разом з тим, в даному випадку відповідач, без будь-яких посилань на конкретні нормативно-правові акти, якими затверджено або генеральний план с. Дачне Біляївського району Одеської області або іншу містобудівну документацію, суто формально послався на те, що нібито земельна ділянка, яка бажає отримати у власність, знаходиться на території передбачено для будівництва дитячого садку;

- таким чином в даному випадку, відповідачем взагалі проігноровано приписи чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки відповідач в порушення порядку взагалі належним чином не розглянув клопотання позивача, а лише надав неправомірну та суто формальну відповідь на клопотання позивача, що свідчить про достатньо поверхневий розгляд органом уповноваженим в даному випадку на вирішення земельних правовідносин питання про можливість надання позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Станом на дату вирішення справи відзив на позовну заяву або заява про продовження встановленого судом процесуального строку для його подання, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, від відповідача до суду не надійшли.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Позивач звернувся до відповідача із заявою (клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою), вхід. № М-1208 від 09.09.2021 року (а.с.12), в якій відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га, що розташована в межах села Дачне Одеського району Одеської області.

Додатками до даної заяви зазначено:

- копія паспорту громадянина НОМЕР_1 ;

- копія картки фізичної особи платника податків НОМЕР_2 ;

- графічні матеріали від 13.09.2021 р.;

- посвідчення НОМЕР_3 від 31.01.2017 року.

Листом від 23.10.2021 року № 02-27/2031 Дачненська сільська рада Біляївського району Одеської області на заяву, вхід. № М-1208 від 09.09.2021 року, повідомила позивача, що бажане місцерозташування земельної ділянки, яка вказана в графічному матеріалі та яку позивач бажає отримати для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,25 га, знаходиться на території передбаченої для будівництва дитячого садку. (а.с.14)

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви позивача, вх. № М-1208 від 09.09.2021 року, про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га, з метою подальшого відведення її у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в межах с. Дачне Біляївського району Одеської області, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

Станом на дату вирішення справи ухвала суду про відкриття провадження у справі в частині витребування документів/доказів відповідачем не виконана.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній до 01.01.2022 року), у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній з 01.01.2022 року), суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Земельним кодексом України від 25.10.2001 року № 2768-III (далі ЗК України), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР).

Пунктом б частини 1 статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить:

а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать:

1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону;

2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 42 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону № 280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до ч. 16 ст. 46 Закону № 280/97-ВР протоколи сесій сільської, селищної, міської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським, селищним, міським головою, районної у місті, районної, обласної ради - головою відповідної ради, у разі їх відсутності - відповідно секретарем сільської, селищної, міської ради, відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради, а у випадку, передбаченому частинами сьомою та восьмою цієї статті, - депутатом ради, який за дорученням депутатів головував на її засіданні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.
Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою (клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою), вхід. № М-1208 від 09.09.2021 року, в якій відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га, що розташована в межах села Дачне Одеського району Одеської області.

Проте, відповідач розглянув заяву позивача, вхід. № М-1208 від 09.09.2021 року, про надання дозволу заявнику на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га, листом від 23.10.2021 року № 02-27/2031.

Зазначений лист-відповідь підписаний головою постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та раціонального використання природних ресурсів Тодосой В.П.

Отже, з встановленого вбачається, що заява/клопотання позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га, що розташована в межах села Дачне Одеського району Одеської області, вхід. № М-1208 від 09.09.2021 року, відповідач, на порушення вищенаведених положень ЗК України та Закону № 280/97-ВР розглянув листом, а не шляхом прийняття рішення у законодавчо визначеному порядку, яким, фактично, відмовив у наданні відповідного дозволу.

При цьому суд також зазначає, що відсутність належним чином оформлених рішень відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі рішень, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Отже, наданий відповідачем лист не може сприйматися судом як належна відмова у наданні такого дозволу, оскільки спірне питання вирішене не у встановленому законом порядку.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем у належний спосіб не розглянуто заяву позивача про надання дозволу на розробку землеустрою, перевірка наявності чи відсутності підстав для надання такого дозволу судом не повинна здійснюватись, а відтак суд не надає оцінки відповідним доводам та доказам на їх підтвердження, викладеним у листі та відзиві на позовну заяву.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 03.04.2020 року по справі № 120/4542/18-а, від 09.01.2020 по справі № 820/4433/17, від 05.11.2019 року по справі № 812/1646/17 тощо.

При цьому суд звертає увагу відповідача, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Також, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, суду не наведено та не надано.
При цьому щодо решти доводів слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

Крім того, як встановлено судом вище, відзив на позовну заяву або заява про продовження встановленого судом процесуального строку для його подання, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, від відповідача до суду не надійшли.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, зокрема, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, про що також зазначено в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, відповідно

суд, із застосуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновків, що:

- оскаржувана позивачем бездіяльність допущена відповідачем: не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вона спрямована, тому вона є протиправною, відповідно

- адміністративний позов, в тому числі похідна вимога зобов`язального характеру, підлягає задоволенню повністю у спосіб, який відповідає змісту, зокрема, постанови Верховного Суду від 24 грудня 2019 року по справі № 823/59/17, а саме, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, вхід. № М-1208 від 09.09.2021 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га, що розташована в межах села Дачне Одеського району Одеської області, та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

В прохальній частині позову позивач також просить відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу.

Порядок та підстави розподілу витрат на професійну правничу допомогу передбачені ст. 134 КАС України.

Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до абз.абз. 1, 2 ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Аналізуючи вказане, суд дійшов висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем додано лише копії (а.с.15-:

- договору про надання правничої (правової) допомоги № 10.11.21/1 від 10 листопада 2021 року, згідно з яким, зокрема:

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

- клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання по наданню правової допомоги, забезпеченню представництва прав та законних інтересів клієнта у Одеському окружному адміністративному суді, П`ятому апеляційному адміністративному суді та Верховному Суді при розгляді справи клієнта про визнанні дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії у правовідносинах, що виникли у зв`язку із отриманням клієнтом у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, що розташована в межах с. Дачне Біляївського району Одеської області;

3. ГОНОРАР ТА ПОРЯДОК ЗДІЙСНЕННЯ РОЗРАХУНКІВ

- гонорар складає 5000,00 грн. та сплачується адвокату в такому порядку: 100% оплати після прийняття рішення по суті спору.;

- ордеру на надання правової допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 10.11.21/1 від 10 листопада 2021 року;

- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, серія ХМ №000129, на ім`я ОСОБА_2 .

Проте, на виконання вимог ч. 4 ст. 134 КАС України позивачем не поданий детальний опис робіт (наданих послуг), наданих у Одеському окружному адміністративному суді в адміністративній справі № 420/22518/21, та інші належні, допустимі та достатні докази на їх підтвердження (наприклад, акт виконаних робіт тощо), для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат.

Враховуючи та на підставі наведеного, суд вважає, що вимога позивача відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою, недоведеною та безпідставною, відповідно, такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 159, 241-246, 250, 255, 258, 262, 291, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) до Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області (місцезнаходження: вул. Шахтарська, 8-а, с. Дачне, Біляївський район, Одеська область, 67624; ідентифікаційний код юридичної особи: 04377724) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області щодо неприйняття передбаченого частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , вхід. № М-1208 від 09.09.2021 року.

Зобов`язати Дачненську сільську раду Біляївського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , вхід. № М-1208 від 09.09.2021 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га, що розташована в межах села Дачне Одеського району Одеської області, та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова