Справа № 420/23814/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув у письмовому провадженні в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправними дії відповідача щодо переведення з одного виду пенсії на інший із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014-2016 роки.

Зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 з 27.05.2021 року пенсію за віком, здійснити розрахунок та виплати, із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, тобто середньої заробітної плати, з якої сплачені страхові внески за 2021 рік.

В обґрунтування адміністративного позивач зазначає, що він отримував пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 27.05.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком згідно з ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії за віком відповідач протиправно застосував показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, тоді як, на думку позивача, повинен був застосувати середній заробіток у галузі економіки, з якого сплачено страхові внески за 2021 рік.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

21.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов з огляду на який, представник відповідача зазначає, що при переведенні позивача на пенсію за віком застосовано середній заробіток за 2014-2016 роки з урахуванням вимог ч. 1 ст. 40 та ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області.

Суд встановив, що у період з 25.07.2004 року по 26.05.2021 року позивач отримував пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

27.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме: на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

01.06.2021 року ГУ ПФУ в Одеські області прийнято рішення № 52 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком згідно з ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.05.2021 року.

Згідно з листом ГУ ПФУ в Одеській області від 04.08.2021 року № 13224-13773/Ч-02/8-1500/21, під час призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідачем враховано середній заробіток за 2014-2016 роки.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону №1058-IV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції діючій на час призначення позивачу пенсії за вислугу років (2004 рік), встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Тобто, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначається одна пенсія за її вибором.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у травні 2021 року він звернувся вперше.

Отже, суд робить висновок про неправомірність застосування відповідачем частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин.

Вказані висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, що наведені у постановах від 10 липня 2018 року у справі №520/6808/17, від 12 червня 2020 року у справі №400/293/19.

Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав для визнання протиправними дії відповідача щодо застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014-2016 роки під час призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 27.05.2021 року.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 з 27.05.2021 року пенсію за віком, здійснити розрахунок та виплати, із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, тобто середньої заробітної плати, з якої сплачені страхові внески за 2021 рік, суд зазначає наступне.

Оскільки ОСОБА_1 вже призначена пенсія за віком, то у даному випадку вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію до задоволення не належить, проте, вже призначена пенсія - має бути перерахована.

Щодо показника середньої заробітної плати, який має бути врахований при перерахунку пенсії ОСОБА_1 , суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Тобто, оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком 27.05.2021 року, ГУ ПФУ в Одеській області повинно врахувати під час визначення розміру пенсії за віком показник середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, а не за 2021 рік, як про це просить позивач.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд встановив, що за звернення до суду із вказаним позовом позивач сплатив 908,00 грн. судового збору, як за одну вимогу немайнового характеру.

Так як, суд частково задовольнив позовні вимоги, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача половини суми сплаченого судового збору 454,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 257- 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування під час призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 27.05.2021 року показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 27.05.2021 року пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2018 - 2020 роки, з урахуванням попередньо виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, місто Одеса, вул. Канатна, буд. 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 14 лютого 2022 року, з урахуванням тимчасової непрацездатності судді Бжассо Н.В. у період з 29.01.2022 року по 11.02.2022 року.

Суддя Н.В. Бжассо