Справа № 420/24045/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (вул. Дідріхсона, 8, м. Одеса, 65029, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, суд -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», за результатом якого позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення у повному обсязі за період з березня 2015 по 28.02.2018 року, з врахуванням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу у повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з березня 2015 по 28.02.2018 року, з врахуванням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідності до наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 06.03.2015 року №93 він прибув до нового місця проходження військової служби до Науково-дослідного центру Збройних Сил України "Державний океанаріум" на посаду начальника науково-дослідного відділу (екологічного забезпечення військово-морської діяльності) де і проходив військову службу у оскаржуваний період.

За період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, під час проходження служби індексація грошового забезпечення позивачу взагалі не виплачувалася.

Відповідно до наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" (по стройовій частині) від 08.07.2020 року №131 позивач був розрахований з усіх видів забезпечення, однак, зазначена індексація позивачу так і не виплачена та відповіді надано не було.

Фактично Інститут Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія", як зазначає позивач, відмовив у задоволенні його звернення у виплаті індеексації грошового забезпечення в зазначений період.

Після того, як позивач дізнався про невиплату йому індексації, позивачу довелося звертатися із позовом до суду (справа 420/5958/21).

Як зазначає позивач, йому було задоволено позов та 31.08.2021 року на зарплатний рахунок було здійснено зарахування суми в 6339,83 грн. з коментарем: "Зарплата. ІНСТИТУТ ВІЙСЬКОВО МОРСЬКИХ СИЛ".

Позивач вважає, що відповідач не у повній мірі виконав Рішення суду, не вірно розрахував йому належну суму до виплати, значно її зменшивши.

Причиною цьому, на думку позивача, став невірний вибір базового місяця для обрахування індексації. Як видно із наданої довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення, наданої відповідачем (додаток 5), Відповідач протиправно застосував для частини строку:

- з липня по жовтень 2015 року базовий місяць для розрахунків березень 2015 року (позивач вважає, що необхідним було відліковувати строк з березня 2015 року (місяць мого призначення на посаду) та базовим місяцем обраховувати січень 2008 року);

з липня 2015 по лютий 2018 року - базовий місяць для розрахунків липень 2015 року (позивач вважає, що необхідним було базовим місяцем обраховувати січень 2008 року).

Ухвалою судді від 06.12.2021 року прийнято справу до провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

06.01.2022 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» з позицією позивача не згоден в повному обсязі з огляду на наступне.

Як зазначає відповідач, позивач у квітні 2021 році звернувся із позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Інституту про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, в якій просив суд:

визнати протиправною бездіяльність Інституту щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018; зобов`язати Інститут нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Рiшенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 по справі № 420/5958/21 зобов`язано Інститут нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період за період з березня 2015 року по 28.02.2018.

Відповідач зазначає, що вказане рішення суду виконано Інститутом 31.08.2021.

Разом з тим, у зв`язку з незгодою із розмірами виплаченої Інститутом індексації грошового забезпечення відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 позивач у грудні 2021 року звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Інституту про визнання протиправними дії щодо виплати йому не в повному розмірі індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Інституту щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення у повному обсязі за період з березня 2015 року по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року;

зобов`язати Інститут нарахувати та виплатити позивачу у повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з березня 2015 року по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року.

Відповідач вказує, що спір у даній справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 по справі № 420/5958/21, а доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо не нарахування та невиплати індексації в повному обсязі, зводяться до незгоди позивача із діями (бездіяльністю) Інституту щодо виконання судового рішення.

З огляду на вищенаведене, обраний позивачем спосіб захисту, на думку відповідача, не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушенням.

Враховуючи вищенаведене, Інститут вважає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та судове рiшення фактично виконано Інститутом.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Провадження по справі відкрито 06.12.2021 року, у зв`язку з чим 04.02.2022 року був останнім днем для розгляду справи.

Зважаючи на перебування головуючого судді у відпустці в період з 01.02.2022 по 11.02.2022 включно, справа розглядається 14.02.2022 року - у перший робочий день після виходу судді з відпустки, який є останнім днем строку, визначеного ст. 258 КАС України для розгляду справи, з урахуванням приписів ч.1 та ч.6 ст.120 КАС України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія». В період проходження служби в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» з березня 2015 року по 28 лютого 2018 року відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася позивачу індексація грошового забезпечення. Індексація грошового забезпечення не була виплачена і при виключенні позивача із списків особового складу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія».

Позивач звертався до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» із запитом в якому просив:

надати інформацію у вигляді довідки про виплату позивачу грошового забезпечення з березня 2015 року по 02 серпня 2020 року по складових із зазначенням розміру індексації із обґрунтуванням її розміру та базового мiсяцю для розрахунку;

надати завірену копію рапорту позивача, в якому він просив звільнити його з лав Збройних Сил України по закінченню контракту та виплатити недоотриману індексацію (дата документу - 12.06.2020 року (орієнтовно).

На запит позивача командуванням Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», надано:

1. Витяг з наказу начальника Інституту ВМС НУ "ОМА" від 26.05.2020 №101 на 1 арк.;

2. Довідка про нарахування грошового забезпечення (індикація) капітану 2 рангу ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 02.08.2020 на 2 арк.;

3. Копія рапорту капітана 2 рангу ОСОБА_2 від 12.06.2020 №100/122 на 1 арк.

Зазначені обставини встановлені у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року по справі №420/5958/21, яке набрало законної сили 15.07.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року по справі №420/5958/21, яке набрало законної сили 15.07.2021 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з березня 2015 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з березня 2015 року по 28 лютого 2018 року.

Відповідно до матеріалів справи, Інститутом Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» Ткаченку Василю Володимировичу було здійснено виплату індексації за період з 01.07.205 року по 28.02.2018 року у розмірі 6434, 38 грн., з урахуванням базового місяця березень 2015 року та липень 2015 року.

Позивач не погоджуючись з визначеним базовим місяцем для нарахування індексації, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон України № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону України № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Стаття 4 Закону України № 1282-XII (до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 № 911-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2016 року) визначала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Ця ж стаття зі змінами внесеними Законом України № 911-VIII на сьогодні передбачає поріг індексації 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабміну України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а також, що відповідно до вимог законодавства проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до абз.1 п. 5 Порядку № 1078 (зі змінами згідно постанови Кабміну України Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 29 січня 2014 р. № 36, які діяли до 01.12.2015) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 (зі змінами згідно постанови Кабміну України Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів від 09.12.2015 року №1013, яка застосовується з 01.12.2015) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Вищенаведене свідчить, що з грудня 2015 року змінено правове регулювання питання визначення індексу споживчих цін (фактично базового місяця), відповідно до якого його визначення за 1 або 100% пов`язано із, зокрема, підвищенням посадових окладів.

Абзацом 1 п. 3 постанови Кабміну України Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів від 09.12.2015 року №1013 передбачено: міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Слід зазначити, що вказані дії по відношенні до військовослужбовців реалізовано шляхом прийняття постанови Кабміну України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, та яка набрала чинності з 01.03.2018.

За таких умов, в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 встановлення індексу споживчих цін за 1 або 100% із прив`язкою до підвищення посадових окладів по відношенню до військовослужбовців стало неможливим, оскільки застосування п.5 Порядку №1078 в редакції постанови №1013 слід нерозривно пов`язувати з фактом такого підвищення, яке мало відбутися після 01.12.2015.

Доводи позивача, що базовим місяцем для спірного періоду є січень 2008 року обґрунтовуються фактом прийняття постанови Кабміну України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007 року №1294, якою з 01.01.2008 затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців, та яка діяла до дати набрання чинності постанови №704.

Суд вважає дані доводи помилковими, оскільки ретроспективне поширення дії п. 5 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013) в частині визначення індексу споживчих цін за 1 або 100% (фактично базового місяця) із прив`язкою до встановлення посадових окладів постановою №1294, яка почала діяти за 8 років до зміни відповідного правового регулювання щодо встановлення такого індексу, є необґрунтованим та суперечить дії правових норм в часі.

Неможливість встановлення індексу споживчих цін згідно нового правового регулювання через затримку прийняття Кабміном України постанови №704, якою затверджено нові посадові оклади військовослужбовців, в тому числі позивачу, не має створювати для останнього негативних наслідків щодо неможливості отримання належної йому індексації грошового забезпечення.

За обставинами даної справи ОСОБА_1 проходив військову службу в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія». В період проходження служби в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» з березня 2015 року по 28 лютого 2018 року.

Відповідно до п. 10-2 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013) для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Суд акцентує увагу, що реалізація внесених до п. 10-2 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013) змін по відношенні до військовослужбовців напряму залежала від факту підвищення їх посадових окладів, що відбулося 01.03.2018, а тому застосування вказаної норми в зазначеній редакції також є обґрунтованим із вказаної дати.

Наведене свідчить, що до військовослужбовців, яких переведено з однієї військової частини в іншу, новоприйнятих, а також тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати неможливим є застосування п. 10-2 Порядку №1078 (в редакції Постанови №1013) щодо встановлення місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації в період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

На думку суду, затримка прийняття Кабміном України постанови №704 створила ситуацію, за якої нівелювалася можливість визначення місяця початку обчислення індексу споживчих цін щодо вищенаведеної групи військовослужбовців згідно приписів п. 10-2 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013), а тому єдиним способом вирішення спірного питання є застосування підходів встановлених Порядком №1078 в попередній редакції, що була чинною до 01.12.2015, а саме в частині щодо новоприйнятих працівників згідно п. 10-1:

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

З урахування вказаного правового підходу для обчислення індексації за спірний період застосуванню підлягає базовий місяць березень 2015 року, що є місяцем прийняття позивача на службу.

З огляду на зазначене відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення у повному обсязі за період з березня 2015 по 28.02.2018 року, з врахуванням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року та, відповідно та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу у повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з березня 2015 по 28.02.2018 року, з врахуванням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139. 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (вул. Дідріхсона, 8, м. Одеса, 65029, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.