Справа № 420/23423/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправними дії та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 листопада 2021 року надійшов позов ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, у якому позивач просить суд визнати дії управління Державної Міграційної служби України в Херсонської області щодо скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну - протиправними та скасувати рішення УДМС України в Херсонської області від 05.12.2019 року про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну.

Ухвалою від 29 листопада 2021 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 листопада 2021 року громадянин СРВ ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеської області з питань обміну посвідки по досягненню 25 річного віку та що на прийомі йому було повідомленим, що йому управлінням ДМС України у Херсонської області скасований дозвіл на постійне проживання в Україні, який йому було наданим 03.11.2009 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області. У відповідь на запит представника позивача відповідач надіслав відповідь згідно з якою «...в наслідок відпрацювання запиту територіального органу ДМС, рішенням УДМС від 05.12.2019 р. дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасований на підставі пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію» посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 визнана недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню...... Поштою була надіслана копія рішення відповідача «про скасування ОСОБА_1 дозволу на постійне проживання в Україні» на підставі п.1 частини 1 статті 12 У «Про імміграцію». Позивач вказує, що у 2009 році прибув до України та проживав у місті Херсон та звернувся до ВГІРФО УМВС України в Херсонської області із заявою про надання йому дозволу на імміграцію в Україну. 03.11.2009 року, після відповідної перевірки, рішенням ВПРФО УМВС України у Херсонської області позивачу було надано Дозвіл на імміграцію в Україну із безстроковим терміном дії. У 2010 році, позивач переїхав на постійне проживання до Одеси де звернувся до ВПРФО ГУМВС України в Одеської області по обмін бланку посвідки та ВГІРФО ГУМВС України в Одеської області було проведено перевірку відносно ОСОБА_1 , після чого ІНФОРМАЦІЯ_2 , йому було видано нову посвідку серії НОМЕР_2 із безстроковим терміном дії. Так, за час проживання в Україні ОСОБА_1 оформив картку платника податків в Україні НОМЕР_3 , працює на промисловому ринку 7 км , придбав житло , разом з дружиною ІНФОРМАЦІЯ_3 та виховують дитину ( ОСОБА_2 ), яка є громадянкою України. Вказує, що відповідач не цікавився сучасним станом справ та позбавив дозволу на імміграцію добропорядного іммігранта, до того ж єдиного годувальника своєї малолітньої дитини, яка є громадянкою України, не обтяжив себе належним виконанням приписів статті 13 ЗУ «Про імміграцію» та не довів до позивача у належний спосіб своє рішення про скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію.

15 грудня 2021 року до суду від відповідача за вх. №ЕП/36170/21 надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що процесуальні строки звернення позивача до суду, на думку УДМС у Херсонській області є пропущеними. Вказує, що 06.12.2019 на адресу ГУ ДМС у Одеській області направлено повідомлення, що 05.12.2019 УДМС у Херсонській області на підставі пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» та підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2019 № 321 прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та видана на підставі цього рішення посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 03.11.2009 терміном дії «безстроково» та направлено копію рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну. 08.11.2021надійшов до УДМС у Херсонській області запит ГУ ДМС у Одеській області від 08.11.2021 №5100.5.3/35304-21 відносно позивача та 10.11.2021 УДМС у Херсонській області повторно повідомляє, що відносно ОСОБА_1 прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та повторно направлено копію рішення для вжиття відповідних заходів. Таким чином, є підстави стверджувати, що позивач був ще з 2019 року обізнаний про прийняте рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну. Відповідач також вказує, що рідний брат заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в 2008 році звернувся до ВГІРФО УМВС України в Херсонській області із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про громадянство України». За рішенням УМВС України в Херсонській області набув громадянство України. На підставі прийнятого рішення був документований паспортом громадянина України. В 2011 році на підставі статті 21 вищевказаного закону рішенням УМВС України в Херсонській області скасовано рішення УМВС України в Херсонській області про набуття громадянства України за територіальним походженням відносно ОСОБА_3 . Паспорт громадянина України визнано недійсним. Зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, в заяві про надання дозволу на імміграцію в Україну від 15.09.2009 підставою для надання такого дозволу позивач зазначив: «Прошу надати мені дозвіл на імміграцію у зв`язку з тим, що мій рідний брат є громадянином України».

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

29 грудня 2021 року до суду від представника позивача за вх. №74546/21 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що припущення відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду не ґрунтуються на доказах, позивач отримав дозвіл та посвідку добросовісно та що відповідач діяв всупереч ч.2 ст.19 Конституції України.

04 січня 2022 року до суду від відповідача за вх. №ЕП/172/22 надійшли заперечення, в яких вказано, що відповідач не погоджується з доводами позивача.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позов, відповіддю на відзив та запереченнями, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного.

Громадянину Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб управління МВС України в Херсонській області 03.11.2009 надано дозвіл №5/8547 на імміграцію на підставі п.4 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію» (а.с.69) та документовано посвідкою на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 03.11.2009 з терміном дії безстроково (а.с.71).

Підставою для надання такого дозволу стало те, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_3 , який є громадянином України.

05 грудня 2019 року управлінням Державної міграційної служби України в Херсонській області на підставі висновку від 05.12.2019 (а.с.74-75) прийнято рішення №6501.4/30050-19 про скасування громадянину Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну (а.с.76) на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію».

При цьому згідно вказаного висновку підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало: «… ОСОБА_3 звернувся до ВГІРФО УМВС України в Херсонські області із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України». Підставою для набуття громадянства вказаному громадянину стало рішення Дніпровського районного суду м. Херсона в 08.10.2008 про встановлення факту постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

ОСОБА_3 за рішенням УМВС України в Херсонській області набув громадянство України за територіальним походженням. На підставі прийнятого рішення останньому оформлено довідку про реєстрацію особи громадянином України ____ Дніпровським РВ УМВС України в Херсонській області документований паспортом громадянина України серії ____.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 18.03.2011 по справі № 22ц-1083 скасовано рішення Дніпровського районного суду м Херсона віл 08.10.2008 та ухвалено нове, яким ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

______ рішенням УМВС України в Херсонській області скасовано рішення УМВС України в Херсонській області про набуття громадянства України за територіальним походженням. Висновком визнано паспорт громадянина України серії _____ від _____ недійсним та таким, що підлягає вилученню та знищенню».

Також судом встановлено, що ВПРФО Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області позивачу 14.07.2010 видано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Щодо посилань відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що предметом розгляду даної справи є правомірність прийняття відповідачем рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну, належними доказами на підтвердження обізнаності відповідача про таке рішення були б докази направлення та вручення йому його копії або докази повідомлення позивача про існування такого рішення, проте, відповідачем до суду не надано таких доказів.

Посилання відповідача на направлення копії оскаржуваного рішення до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області не є належним доказом обізнаності позивача про порушення його прав або беззаперечної можливості позивача дізнатись про таке порушення, оскільки доказів на підтвердження того, що Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області ознайомлювало ОСОБА_1 з оскаржуваним рішенням чи інформувало позивача про нього відповідачем до суду не надано.

Натомість позивачем до суду надано докази на підтвердження отримання ним оскаржуваного рішення 12.11.2021, направленого відповідачем представнику позивача листом №6501.4-9239/65.1-21 (а.с.13), що свідчить про те (враховуючи дату звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом 24.11.2021), що позивачем строк звернення до суду не пропущено.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України «Про імміграцію».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - це рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Положеннями ст.6 Закону України «Про імміграцію» визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів.

Відповідно до п. 2, 3 ст.6 Закону України «Про імміграцію» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції: 1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; 2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; 3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються; 4) організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання; 5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію, визначено відповідним Порядком, затвердженим постановою КМУ від 26.12.2002 №1983 (далі - Порядок №1983, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до підпункту 2 пункту 2 цього Порядку №1983 рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні органи ДМС - стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС), а саме: осіб, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України.

Згідно пункту 12 Порядку №1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам.

Пунктом 14 Порядку №1983 визначено, що територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

Положеннями ст. 9-11 Закону України «Про імміграцію» передбачений порядок подання заяви про надання дозволу на імміграцію; визначаються підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію; встановлюється порядок в`їзду іммігрантів в Україну і видачі посвідки на постійне проживання; передбачені повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів; встановлюються правила квоти імміграції.

За приписами Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25.04.2018 №321 (далі Порядок №321, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Громадянину В`єтнаму Зионгу Ван Дату ВГІРФО УМВС України в Херсонської області 03.11.2009 надано дозвіл на імміграцію на підставі Закону України «Про імміграцію» та документовано посвідкою на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 03.11.2009 з терміном дії безстроково.

Станом на момент прийняття рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію дійсність, чинність та законність відповідних документів, визначених ст. 9 Закону №2491 - ІІІ працівниками ВГІРФО УМВС України в Херсонської області перевірялись.

Дозвіл на імміграцію було надано позивачу як особі, яка є рідним братом громадянина України.

Підстави для скасування наданого дозволу на імміграцію визначені ст.12 Закону України «Про імміграцію». Дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених ст.12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

З матеріалів особової справи позивача, а саме з висновку від 05.12.2019 вбачається, що дозвіл на імміграцію позивача скасовано з тих підстав, що рішенням апеляційного суду скасовано рішення суду першої інстанції, яким встановлено факт проживання позивача на території України до 24.08.1991, внаслідок чого скасовано рішення УМВС України в Херсонської області про набуття братом позивача ОСОБА_3 громадянства України за територіальним походженням та визнано паспорт громадянина України останнього недійсним.

У той же час згідно з вказаними матеріалами з боку позивача не було допущено порушень при подачі документів для отримання посвідки на постійне проживання в Україні.

На момент оформлення документації на імміграцію вказані обставини були дійсними та могли і мали бути використані при вирішенні питання про документування посвідкою на постійне проживання.

Суд при цьому звертає увагу, що рішення про надання дозволу на імміграцію прийнято на підставі чинного документа на момент такого рішення, відсутність факту постійного проживання брата позивача на території України до 24.08.1991 та скасування документів про набуття братом позивача громадянства України виявлено після надання дозволу позивачу.

Відповідно до п. 21-24 Порядку №1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу. Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України Про імміграцію, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу. У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України Про імміграцію, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу. ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

Отже, наведені вище вимоги Закону і Порядку №1983 покладають на органи, які розглядають питання про скасування дозволу на імміграцію обов`язок проведення всебічної перевірки на підставі відповідного подання. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Суд підкреслює, що доказів сповіщення відповідачем позивача про скасування його дозволу на імміграцію не надано.

Окрім цього в матеріалах особової справи позивача відсутні та до суду не надано копії рішення Апеляційного суду Херсонської області від 18.03.2011 по справі № 22ц-1083 про скасування рішення Дніпровського районного суду м Херсона віл 08.10.2008 відмову ОСОБА_3 у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року та рішенням УМВС України в Херсонській області, яким скасовано рішення УМВС України в Херсонській області про набуття ОСОБА_3 громадянства України за територіальним походженням.

Отже, в матеріалах особової справи позивача, наданих відповідачем, відсутні докази того, що ОСОБА_3 втратив громадянство України та що у нього вилучений паспорт громадянина України у зв`язку із його недійсністю.

Вказані обставини свідчать про відсутність здійснення відповідачем всебічного вивчення питання про наявність підстав для скасування дозволу на імміграцію та повного аналізу інформації, що, як наслідок, свідчить про недотримання відповідачем встановленої процедури для розгляду вказаного питання.

Більше того, за умови постійного проживання позивача на території України з 2009 року, скасування дозволу на імміграцію рішенням від 05.12.2019 з підстав, що виникли у 2011 році, є неспівмірним та непропорційним.

Враховуючи положення ст.12 Закону передбачена можливість скасування дозволу на імміграцію у випадку встановлення хоча б однієї з передбачених у ній підстав. Однак, можливість скасування такого дозволу у жодному випадку не повинна ототожнюватися з обов`язком з прийняття такого рішення з урахуванням всіх обставин, що мають значення.

Суд враховує те, що позивач проживає на території України більше десяти років ат є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка відповідно до довідки №387248 від 02.12.2021 є громадянкою України (а.с.98, 99), тобто має тісні приватні та сімейні зв`язки в Україні.

У постанові Верховного Суду від 18.04.2018 по справі № 820/2262/17, яка підтримана у поставної Верховного Суду від 09.07.2020 по справі №823/407/18, зазначено, що навіть якщо дозвіл на імміграцію позивачу надано через помилку або зловживання посадових осіб суб`єкта владних повноважень, перекладати тягар вкрай негативних наслідків такої помилки або зловживання на особу (позивача у справі) є неприпустимим. Також, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критерію необхідності у демократичному суспільстві, оскільки для позивача та членів його сім`ї скасування дозволу на імміграцію має наслідком повну зміну способу життя родини, в складі якої двоє неповнолітніх дітей.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, в разі набрання законної сили, неминуче призведе до негативних наслідків для позивача. Такими наслідками відповідно до ст. 13 Закону України "Про імміграцію" є обов`язок особи, стосовно якої прийняте рішення про скасування дозволу на імміграцію, виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії рішення про скасування дозволу на імміграцію. Особа яка не виїхала протягом місяця підлягає видворенню в порядку передбаченому Законом.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №820/3098/17.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово вказував у своїх рішеннях, що помилки або прорахунки державних органів повинні служити вигоді зацікавлених осіб, особливо в разі відсутності інших конфліктуючих інтересів. Зокрема, у рішенні від 20.01.2012 року у справі Рисовський проти України (заява №29979/04) ЄСПЛ зазначив про особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний якомога послідовний спосіб. Потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування» та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з вищевикладеного суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з врахуванням ст.9 КАС України шляхом визнання протиправними дій управління Державної міграційної служби України в Херсонській області щодо скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну від 03.11.2009 №5/8547 та визнання протиправним та скасування рішення управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 05.12.2019 №6501.4/30050-19 про скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

У зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за доцільне стягнути з управління Державної міграційної служби України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 908,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Державної міграційної служби України в Херсонській області щодо скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну від 03.11.2009 №5/8547.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 05.12.2019 №6501.4/30050-19 про скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну.

Стягнути з управління Державної міграційної служби України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 908,00 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ).

Відповідач - управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (вул.Перекопська, 168, м.Херсон, 73036, ).

Суддя О.А. Вовченко