Справа № 160/10289/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відповідач 1: Державної митної служби України, Відповідач 2: Галицької митниці Держмитслужби, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати відповідача видати трудову книжку або її дублікат, копії наказів;
- нарахувати та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 10.10.2011 року до моменту прийняття рішення по цій справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року вказана позовна заява була залишена без руху та цією ухвалою було запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог, передбачених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України із зазначенням у новій редакції позовної заяви уточнених (конкретизованих) позовних вимог, у відповідності до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, та зі змістом позовних вимог щодо кожного з відповідачів, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення та з належними доказами наявності таких причин, належним чином завірених доказів на підтвердження фактичних обставин справи відповідно до кількості учасників справи та для суду, належним чином завіреного доказу направлення та отримання Галицькою митницею Держмитслужби заяви від 27.04.2021 року, примірників позовної заяви у новій редакції у відповідності до кількості учасників справ.
26 липня 2021 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, до якої додано:
- уточнену позовну заяву у новій редакції з визначенням відповідача: Львівська митниця та з приведенням прохальної частини позову у наступній редакції:
- визнати бездіяльність Галицької митниці Держмитслужби від 27.04.2021 року щодо видачі трудової книжки ОСОБА_1 або її дублікату, та копій наказів про звільнення протиправно;
Також додано примірник уточненої позовної заяви для відповідача.
Докази на підтвердження фактичних обставин справи для суду та відповідача, які завірені належним чином, а саме: копія Витягу з наказу № 1142-к від 18.06.10, копія наказу № 2235-к від 10.10.2011, копія наказу № 912-к від 10.10.2011, копію заяви адресованої до Державної митної служби України, Галицької митниці держмитслужби від 27.04.2021, скріншот з електронної пошти направлення заяви ОСОБА_1 27.04.2021 року, копія відповіді Держмитслужби «про розгляд звернення» № 08-1/10-01/10/5140 від 19.05.2021 на заяву ОСОБА_1 від 27.04.2021, супровідний лист Львівської митниці Держмитслужби від 13.10.11 з додатками, копія вироку Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2020 (справа № 1329/626/2012).
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що відповідно до наказу Державної митної служби України № 1142-к від 18.06.10 року ОСОБА_1 , з 02.08.2010 року був призначений на посаду інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Краковец», як молодший спеціаліст. 10.10.2011 року постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу стосовно, зокрема інспектора митного поста "Краковець» Львівської області ОСОБА_1 , за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. 10.10.2011 року наказом Державної митної служби України № 2236-к від 10.10.2011 року перебування позивача на державній службі в митних органах України було припинено за порушення Присяги державних службовців, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу». Також керівнику Львівської митниці було наказано ознайомити позивача з цим наказом під підпис. Наказом Львівської митниці № 912-к від 10.10.2011 року було оголошено наказ Державної митної служби України від 10.10.2011 № 2236-к. В день звернення на митницю, 14.10.2011 року позивача повідомлено, що всі відповідні документи надіслані поштою на його адресу. Трудову книжку позивачеві не видали, розрахунок не проводили, з наказами не ознайомлювали, копії не видавали. На адресу проживання та адресу реєстрації позивача жодного поштового відправлення з трудовою книжкою та копіями наказів не надходило. З 14.10.2011 року позивач ще декілька разів звертався до Львівської митниці з вимогою видачі трудової книжки та копії наказів, але його було повідомлено, що виконати вимоги митниця не може, адже трудова книжка та матеріали особової справи були вилучені 29.12.2011 року в ході слідства по кримінальній справі. 22.09.2020 року вироком Яворівського районного суду Львівської області по справі № 1329/626/2012 ухвалено: ОСОБА_1 визнати невинуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 368 КК України і виправдати за відсутністю в його діянні складу злочинів, передбачених ч.3 ст. 368 КК України. 06.04.2021 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду постановлено: вирок Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2020 року залишити без змін. Також у вироку зазначено, що трудові книжки та матеріали особових справ ОСОБА_1 визнати знищеними. У той же час, Яворівський районний суд Львівської області під час розгляду кримінальної справи не досліджував трудову книжку ОСОБА_1 , не встановлено чи дійсно вона була в пакеті з доказами, а також з огляду на протиправну бездіяльність митних органів, вважає, що місце знаходження і стан його трудової книжки не відомі. Зазначив, що 27.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Державної митної служби України та Галицької митниці Держмитслужби з заявою, де зокрема вимагав видати трудову книжку або її дублікат. 19.05.2021 року Державна митна служба України надіслала лист, в якому надала інформативну відповідь з висновком, що з вимогами щодо трудової книжки він може звернутися до Галицької митниці Держмитслужби. Галицька митниця Держмитслужби відповідь на заяву не надіслала у 30 денний строк, передбачений Законом України «Про звернення громадян». Вважає, що бездіяльність митниці є протиправною, відповідач зобов`язаний видати позивачеві трудову книжку або її дублікат, копії наказів про звільнення та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки та копії наказів про звільнення. Також вказує, що трудова книжка або її дублікат, та копії наказів не видані позивачу з вини митних органів, оскільки позивач звернувся до них з відповідними заявами, а вони ніяк не відреагували, не виконали свій обов`язок. Крім того, сумнівним і незрозумілим є саме вилучення трудової книжки і матеріалів особової справи в якості доказів по кримінальній справі, в світлі того, що це відбулося 29.12.2011 року і з 14.10.2011 року було безліч часу, більше 2 місяців, щоб видати ОСОБА_1 його трудову книжку та копії наказів про звільнення, але не було зроблено. Враховуючи можливість того, що бездіяльність Галицької митниці Держмитслужби відносно заяви ОСОБА_1 від 27.04.2011 року є продовженням бездіяльності Львівської митниці України від 14.10.2011 року та має на меті ухилення від відповідальності за вчиненні порушення, а також можливістю, що це є умисним і систематичним порушенням суб`єкту владних повноважень, яке і досі триває та порушує конституційне право на працю, суд вправі дослідити ці обставини та винести рішення щодо наявності вини Львівської митниці.
Крім того, відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Разом з відзивом, від представника Львівської митниці надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обґрунтування якої вказано, що частиною 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Перші дві позовні вимоги стосуються видачі дубліката трудової книжки, за яким позивач звернувся 27.04.2021 року, тому строк звернення із цими вимогами не пропущено. Однак, строк звернення до суду із вимогами 3,4,5,6 позивачем пропущено. В постанові Верховного суду від 26.04.2021 по справі № 160/4657/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Галицької митниці Держмитслужби зазначено, що суди попередніх інстанцій правильно відхилили доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, адже незалежно від ознайомлення з оскаржуваними наказами, позивач достеменно знаючи про своє звільнення, протягом більше ніж восьми років мав можливість оскаржувати в суді звільнення з митної служби і звертатися до суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства для витребування наказів про звільнення від відповідачів. Крім того, позивач не вказує, чому він не ознайомлювався раніше з оскаржуваними наказами, які містилися в матеріалах кримінальної справи, зокрема в період досудового слідства у кримінальній справі № 1329/626/2012 - з жовтня 2011 року до 2012 року, чи в період судового слідства з 2012 року до 2016 року, або після винесення Яворівським районним судом Львівської області стосовно нього вироку від 31 березня 2016 року. Також в судовому засіданні апеляційної інстанції позивач не оспорює момент обізнаності з фактом його звільнення із займаної посади з жовтня 2011 року, а лише вказує на те, що подання позову протягом восьми років було неможливо з підстав невручення йому відповідачем наказів про звільнення і трудової книжки. Отже, надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереробними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Таким чином, позивач був обізнаний про своє звільнення, невидачу йому копії наказів про звільнення та трудової книжки ще в жовтні 2011 року, що встановлено судовим рішенням що набрало законної сили, та дана обставина не підлягає доказуванню.
Усною ухвалою суду 05 жовтня 2021 року, із занесенням до протоколу судового засідання, було відкладено підготовче судове засідання на 19 жовтня 2021 року.
В підготовче судове засідання призначене на 19 жовтня 2021 року з`явилися позивач та представник відповідача. Протокольною ухвалою суду в судовому засіданні оголошено перерву до 02 листопада 2021 року для надання позивачем згідно ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України заяви щодо строку звернення до суду.
Чергове підготовче судове засідання призначено на 16 листопада 2021 року.
Про дату, час та місце підготовчого судового засідання призначеного на 16 листопада 2021 року позивач та представник відповідача повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі у порядку письмового провадження, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Від представника відповідача надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року було закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02 грудня 2021 року.
Учасники справи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, призначене на 02 грудня 2021 року.
Згідно із ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням належного повідомлення учасників про дату, час та місце розгляду справи, заяви позивача про розгляд справи в письмовому порядку, достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно з Витягу з наказу Державної митної служби України від 18.06.2010 № 1142-к, призначено, зокрема, ОСОБА_1 з 02.08.10 на посаду інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Краковець» Львівської митниці, як молодого спеціаліста, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом митниці.
Наказом Державної митної служби України від 10.10.2011 № 2236-к «Про припинення перебування на державній службі», за порушення Присяги державних службовців, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» припинено з 10.10.2011 перебування на державній службі в митних органах, зокрема ОСОБА_1 інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Краковець» Львівської митниці.
В цей же день, Львівською митницею Державної митної служби України оголошено наказ № 012-к службі фінансів, бухгалтерського обліку та звітності провести повний розрахунок, зокрема з ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства України з урахуванням відпрацьованого часу. Невикористані частини щорічної відпустки за період роботи з 02.08.10 по 01.08.11 та з 02.08.10 по 10.10.11 становлять 30 та 6 календарних днів.
Згідно з заявою від 27.04.2021 року, ОСОБА_1 , звернувся до Державної митної служби України, Галицької митниці Держмитслужби з проханням, зокрема, видати дублікат трудової книжки без запису, який визнано недійсним; нарахувати та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу позивача за період з 10.10.2011 року; провести службове розслідування та притягнути винних осіб до відповідальності, посилаючись на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2020 року, яким його визнано невинуватим по всім пред`явленним обвинуваченням. 06.04.2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду постановила вирок Яворівського районного суду Львівської області залишити без змін.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо видачі трудової книжки або її дублікату, та копій наказів про звільнення, нарахування та виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у разі затримки їх видачі, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.
Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.
Згідно пункту 1.1 ч. 1 Інструкції № 58 про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 ч. 4 Інструкції, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
При цьому для осіб працездатного віку необхідно вказати час, тривалість та місце проходження підвищення кваліфікації, яке пройшов працівник за останні два роки перед звільненням.
Трудова книжка заповнюється одночасно українською та російською мовами і засвідчуються окремо обидва тексти.
Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.
При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.
Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.
Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.
Згідно п 5.1 ч. 5 Інструкції, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.
Відповідно до 5.2 Інструкції Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).
Згідно п. 6.1 ч. 6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, при виписуванні трудової книжки, або вкладиша до неї, або дубліката трудової книжки власник або уповноважений ним орган стягує з працівника суму її вартості.
У разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Якщо трудова книжка працівника загублена підприємством внаслідок стихійного лиха або з інших причин, то йому видається дублікат трудової книжки без стягнення її вартості.
Так, 27.04.2021 року ОСОБА_1 , звернувся із заявою до Державної митної служби України та Галицької митниці Держмитслужби з проханням, в тому числі, видати дублікат трудової книжки без запису, який визнано недійсним; нарахувати та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу позивача за період з 10.10.2011 року; провести службове розслідування та притягнути винних осіб до відповідальності, посилаючись на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2020 року, яким його визнано невинуватим по всім пред`явленим обвинуваченням. 06.04.2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду постановила вирок Яворівського районного суду Львівської області залишити без змін.
У листі від 19.05.2021 № 08-1/10-01/10/5140 «Про розгляд звернення» Держмитслужба повідомила позивача, зокрема про розгляд вказаних питань у поданій ним заяві до Галицької митниці Держмитслужби стосовно отримання у встановленому порядку дублікату трудової книжки.
Суд, вважає за необхідне зазначити, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання територіальних органів Державної митної служби" від 30.09.2020 № 895 Галицьку митницю Держмитслужби реорганізовано.
Відповідно до наказів Держмитслужби від 19.10.2020 № 460 "Про утворення територіальних органів Державної митної служби як відокремлених підрозділів" та від 27.10.2020 № 480 "Про реорганізацію територіальних органів Держмитслужби" утворено відокремлений підрозділ Державної митної служби - Львівську митницю.
29.10.2020 Державною митною службою України наказом № 489 затверджено Положення про Львівську митницю, відповідно до якого Львівська митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності безпосередньо здійснює митну справу, забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи, а також реалізацію делегованих повноважень Державної митної служби України як її відокремлений підрозділ. Зоною діяльності Львівської митниці є територія Львівської області, України.
03.12.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про створення відокремленого підрозділу Львівської митниці (код ЄДРПОУ 43971343).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав вважати, що Львівська митниця є правонаступником Галицької митниці Держитслужби.
З матеріалів справи судом встановлено, що з жовтня 2011 року розпочалося досудове слідство відносно позивача та на підставі постанови 21.11.2011 року, в ході виїмки вилучено особову справу ОСОБА_1 та його трудову книжку з останнім записом № 11 від 10.10.2011 «припинення перебування на державній службі в митних органах України відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу», що підтверджується копією протоколу виїмки від 29.12.2011 року.
Вказане також підтверджується листом Галицької митниці Держмитслужби № 7.4-1/12/410287 від 12.05.2021 року (правонаступником якої є Львівська митниця), де вказано, що трудова книжка колишнього працівника Львівської митниці ОСОБА_1 була вилучена Буським РВ ГУ МВС України у Львівській області згідно протоколу виїмки від 29.12.2011 року.
Між тим, у резолютивній частині вироку Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2020 року, який набрав законної сили 06.04.2021 року, за обвинуваченням, зокрема ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368 КК України, зазначається, що речові докази по справі, зокрема, трудові книжки та матеріали особових справ гр. ОСОБА_1 , визнати знищеними.
Згідно Акту № 1 від 26.01.2017 року прийнято на зберігання документи від відділу по роботі з персоналом Львівської митниці ДФС за 2010-2012 року, в тому числі справу позивача.
Отже, суд вважає, необґрунтованим твердження представника відповідача щодо невидачі позивачу трудової книжки, з посиланням на протокол виїмки від 29.12.2011 року, яким вилучено трудову книжку позивача, що об`єктивно унеможливлює видачу трудової книжки у зв`язку із її відсутністю у митниці, в тому числі вирок Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2020 року в частині визнання речових доказів (трудової книжки позивача) знищеними, оскільки за приписами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, у випадку втрати трудової книжки, після заяви, власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат".
Таким чином суд робить висновок про задоволення позовних вимог про визнання бездіяльності Львівської митниці від 27.04.2021 року щодо видачі позивачу дубліката трудової книжки протиправною та зобов`язання Львівської митниці видати дублікат трудової книжки ОСОБА_1 .
Щодо вимог позивача в частині зобов`язання Львівську митницю нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у разі затримки видачі трудової книжки ОСОБА_1 або її дублікату за період з 27.04.2021 року до моменту прийняття рішення по цій справі, суд зазначає наступне.
Згідно п. 4.1 Інструкції № 58 при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки.
Суд, задовольняючи вимогу позивача щодо зобов`язання Львівської митниці видати дублікат трудової книжки ОСОБА_1 , захистив порушене право позивача, шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Як було зазначено вище, днем звільнення працівника вважається день видачі трудової книжки.
Разом з тим, на час розгляду даної справи у суді, неможливо встановити коли відповідач відновить права позивача, а відтак неможливо встановити день видачі позивачу належним чином оформленого дублікату трудової книжки.
Таким чином, суд констатує той факт, що заявлені вимоги в цій частині є передчасними, а суд не може задовольняти вимоги, які пов`язані із можливістю захисту прав у майбутньому, так як це не узгоджується із повноваженнями суду, визначеними статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю органу та в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.
Щодо позовних вимог в частині визнання бездіяльності Галицькою митницею Держмитслужби щодо видачі позивачу копії наказів про звільнення протиправною та зобов`язати Львівську митницю видати копію наказу Державної митної служби України № 2236-к від 10.10.2011 року та копію наказу Львівської митниці № 912 к від 10.10.2011, суд зазначає наступне.
Крім того, спірні накази (№ 2236-к «Про припинення перебування на державній службі» та № 912-к «Про оголошення наказу Державної митної служби України» від 10.10.2011 року) були предметом спору, що розглядався в Дніпропетровському окружному адміністративному суді (справа № 160/4657/20 ). Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 по справі № 160/4657/20 повернуто на підставі пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 23 липня 2020 року залишив ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 року без змін. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року залишено без змін.
Отже, станом на час розгляду справи, позивач є таким, що ознайомлений з наказами про своє звільнення з державної служби в митних органах.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення в цій частині позовних вимог.
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Закріплений у частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Зважаючи на те, що позовна заява задоволена частково, а при зверненні до суду позивачем сплачено 1816, 00 грн., згідно квитанції від 16.11.2021 року, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню 908,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати бездіяльність Львівської митниці щодо видачі ОСОБА_1 дубліката трудової книжки протиправною.
Зобов`язати Львівську митницю видати дублікат трудової книжки ОСОБА_1 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко