Справа № 480/8490/21
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2022 року Справа №480/8490/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8490/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить:
- визнати протиправними дії директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича щодо неналежного повторного розгляду повторного звернення № ЧУ-12546236/2 від 02.07.2021 на Урядову гарячу лінію Чумака Михайла Миколайовича;
- зобов`язати директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знову повторно розглянути звернення № ЧУ-12546236/2 від 02.07.2021 на Урядову гарячу лінію Чумака Михайла Миколайовича, вжити необхідних заходів і за результатами розгляду звернення повідомити ОСОБА_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.05.2021 позивач звернувся на Урядову гарячу лінію із зверненням щодо неналежного розгляду його скарги від 12.04.2021 адресованої Міністру юстиції України на дії посадових осіб Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві, які полягали у втраті виконавчого листа ОСОБА_1 . У зверненні позивач просив провести службове розслідування щодо втрати виконавчого листа заявника, встановити та притягти до відповідальності винних осіб та надати роз`яснення, хто коли та у який спосіб відновить втрачений виконавчий лист ОСОБА_1 .
У відповідь на звернення від 20.05.2021 позивач отримав лист від 15.06.2021 за підписом заступника директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, зі змістом якого не погодився, оскільки у ньому, на думку позивача, не було викладено відповідей щодо порушених у зверненні питань.
У зв`язку з цим 02.07.2021 ОСОБА_1 звернувся на Урядову гарячу лінію із повторним зверненням, в якому повідомив про незгоду із відповіддю на попереднє звернення, а також додав, що отримав лист від 17.06.2021 від начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Михайла Сувало, підготований державним виконавцем Огібеніним Л.І. У вказаному листі було надано неправдиву інформацію про те, що виконавчий лист було направлено ОСОБА_1 раніше, до звернення із скаргою до Міністра юстиції. У зверненні позивач просив дослідити цей факт та притягнути до відповідальності ОСОБА_2 за надання неправдивої інформації стосовно того, що на адресу заявника направлявся виконавчий лист.
Позивач зазначає, що відповідь на звернення від 02.07.2021 надійшла на його адресу від директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 26.08.2021, з порушенням строків, встановлених Законом України "Про звернення громадян", листом, який не містить ані номера реєстрації, ані дати відправлення або реєстрації.
Ознайомившись із вказаним листом, позивач дійшов висновку про те, що його повторне звернення на Урядову гарячу лінію так і залишилося без належного розгляду директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, незважаючи на те, що позивач в своєму зверненні стверджував, що на його адресу не надходив оригінал виконавчого листа, і що немає жодних доказів про те, що оригінал виконавчого листа до 20.04.2021 міг відправлятися на адресу позивача іншим поштовим відправленням в інші до цього дати, а тому він жодним чином не міг повернутися до Відділу примусового виконання рішень як не отриманий.
Враховуючи вищевикладені обставини і у зв`язку з тим, що і після повторного звернення ОСОБА_1 директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не було здійснено належним чином перевірку всіх обставин, які мали місце, а надана відповідь, на думку позивача, є брехнею, чим і надалі порушуються його законні права, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 08.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, залучено Міністерство юстиції України до участі у справі у якості співвідповідача, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Від представника Міністерства юстиції України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав, зазначивши, що позивачу було надано відповіді на його звернення, по-перше, з дотриманням строків надання відповіді, по-друге, повно, компетентно та об`єктивно. Підстав вважати, що права позивача порушені під час надання відповіді, немає. Також, додав, що Законом України «Про звернення громадян» та іншими нормативно-правовими актами не визначено обов`язкової форми та наповнення змісту відповіді на заяву позивача. Позивачу не було відмовлено у розгляді звернення та його звернення не було залишено без розгляду. Отже, з наведеного вбачається, що відповідач надав відповіді, діяв правомірно та в межах повноважень, а тому підстави вважати права позивача порушеними та такими, що підлягають відновленню у судовому порядку, відсутні.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій з аргументами, наведеними у відзиві, не погодився, наполягав на задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
- провести службове розслідування з приводу того, що сталося, і встановити винних осіб, які причетні до втрати виконавчого документа;
- надати роз`яснення правомірності дій головного державного виконавця Огібеніна Л.І. щодо відмови в прийняті виконавчих документів стягувачів до виконання;
- надати відповідь, хто, коли і в який спосіб відновить виконавчий лист ОСОБА_1 (а.с. 26-29).
20.05.2021 ОСОБА_1 звернувся на Урядову гарячу лінію із зверненням до Міністерства юстиції, яке було зареєстроване за № ЧУ-12546236, що підтверджується реєстраційною карткою звернення (а.с. 90-91). Зміст звернення полягав у наступному. Заявник повідомив, що 12.04.2021 звернувся зі скаргою до міністра юстиції України щодо втраті Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції у м. Києві його виконавчого листа (№ листа не зазначив), виданою Печерським районним судом у м. Києві на підставі постанови Київського апеляційного суду від 26.11.2020 р. та висловлював прохання провести службове розслідування щодо втрати виконавчого листа та встановити винних осіб, які призвели до втрати виконавчого документу та надати роз`яснення щодо правомірності дій головного державного виконавця Огібеніна Л.І. щодо відмови у прийнятті виконавчих документів стягувачів до виконання та надати відповідь, хто, коли та у який спосіб відновить виконавчий лист заявнику. Додав, що було надано 2 листи на ПІБ заявника та його дружини, ОСОБА_4 , однак повернуто тільки лист дружини. Звертався до управління та державного виконавця Огібеніна Л.І., а також до начальника управління Амборського Андрія Вікторовича, де отримував відповідь про те, що його виконавчий лист був надісланий на його адресу проживання, зазначеною у картці, хоча фактично лист не надходив. Також, заявник звертався неодноразово до ПАТ "Укрпошта", де також довів, що виконавчий лист не надсилався на його адресу. Зазначає, що лист від Міністерства юстиції було направлено до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який надав відповідь заявнику за підписом директора Департаменту ДВС Кисельова Максима. Додає, що з відповіддю не погоджується, оскільки у листі жодної відповіді на його порушені питання не надано, окрім роз`яснення щодо правомірності дій, а також надано недостовірну інформацію про те, що виконавчий лист на адресу заявника надходив двічі. Просив провести службове розслідування щодо втрати виконавчого листа заявника, встановити та притягти до відповідальності винних осіб та надати роз`яснення, хто, коли та у який спосіб відновить втрачений виконавчий лист ОСОБА_1 .
Листом Міністерства юстиції України від 15.06.2021 № 8027/20.4.1/-21 за підписом заступника директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вищевказане звернення ОСОБА_1 від 20.05.2021 № ЧУ-12546236 було надіслане заступнику начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві за належністю для розгляду в межах компетенції. Разом з тим заявнику роз`яснено, що відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня (а.с. 92).
02.07.2021 ОСОБА_1 звернувся на Урядову гарячу лінію із повторним зверненням до Міністерства юстиції, яке було зареєстроване за № ЧУ-12546236/2, що підтверджується реєстраційною карткою звернення (а.с. 95). Зміст звернення полягав у наступному. Заявник звертається повторно. Попереднє звернення № ЧУ-12546236 від 20.05.2021 року розглядалося Міністерством юстиції України. Заявник отримав відповідь на попереднє звернення, не погоджується з тим, що йому знову повідомляють, що виконавчий лист надсилався, але виконавчий лист надсилався пізніше, після звернення до Міністра юстиції України, ці факти ніхто не перевіряв. Заявник отримав листа від заступника начальника центрального міжрегіонального управління - начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві № ЧЕ-6070 від 17.06.2021 Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, м. Київ Михайла Сувало, готував - ОСОБА_2 , державний виконавець. У листі намагались звинуватити заявника у наданні неправдивої інформації, виправдовують свою бездіяльність, надають неправдиву інформацію про те, що виконавчий лист було направлено раніше, до звернення до Міністра юстиції України. Заявник виклав всі факти, надав докази. Відповідь готує особа, яка причетна до цього правопорушення, а начальник підписує та направляє на адресу заявника. Просив дослідити цей факт та притягнути до відповідальності ОСОБА_2 за надання неправдивої інформації стосовно того, що на адресу заявника направлявся виконавчий лист.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 34 Конституції України закріплено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Згідно з ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (надалі - Закон № 393/96-ВР).
Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до статті 3 цього Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).
Звернення може бути усним чи письмовим (частина четверта статті 5 Закону № 393/96-ВР).
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення) (частина шоста статті 5 Закону № 393/96-ВР).
Частинами сьомою та восьмою статті 5 Закону № 393/96-ВР визначено, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.
Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Питання розгляду скарг врегульовано статтею 16 Закону № 393/96-ВР, згідно з частиною першою якої скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Відповідно до ст. 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
знайомитися з матеріалами перевірки;
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Згідно із статтею 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
З матеріалів справи вбачається, що зміст звернення позивача № ЧУ-12546236/2 від 02.07.2021, свідчить, що його подано відповідно до статті 40 Конституції України, Закону України "Про звернення громадян".
Так, суть звернення позивача від 02.07.2021 зводилась до прохання дослідити факт надання йому неправдивої інформації та притягнути до відповідальності особу, яку заявник вважав винною у наданні такої інформації.
Так, у своєму зверненні від 02.07.2021 ОСОБА_1 зауважив, що у листі за підписом начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Михайла Сувала від 17.06.2021 № Ч-6070, який підготований державним виконавцем Огібеніним Л.І., вказується про те, що у зв`язку із поверненням оригіналу виконавчого листа ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавчий документ був направлений стягувачу повторно 20.04.2021.
Однак, позивач стверджує, що до 20.04.2021 оригінал виконавчого документу на його адресу жодного разу не відправлявся і не надходив, а отже і не міг бути повернутий.
У зв`язку з цим позивач вважає, що лист від 17.06.2021 № Ч-6070 містить неправдиву інформацію.
Надаючи відповідь на звернення позивача від 02.07.2021, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України факт надання позивачу недостовірної інформації не перевірив, натомість фактично продублював зміст цієї інформації, яка була викладена у відповіді на попереднє звернення ОСОБА_1 .
Таким чином, суд вважає, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином не виконав покладений на нього статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" обов`язок об`єктивно та всебічно перевіряти заяви чи скарги.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, суд вважає, що Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином не доведено правомірність своїх дій щодо розгляду звернення ОСОБА_1 , а отже позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
При цьому, суд вважає, що належним, ефективним та достатнім способом захисту прав позивача у даному випадку є визнання протиправними дій Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 та зобов`язання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 02.07.2021 та надати відповідь на вказане звернення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Відповідно до норм Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 на Урядову гарячу лінію від 02.07.2021 № ЧУ-12546236/2.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко