Справа № 200/18788/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 200/18788/17

адміністративне провадження № К/990/4352/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 15.09.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №200/18788/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про зобов`язанння вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Центрального об`єднаного управління пенсійного фонду в м. Дніпро, яким просить зобов`язати відповідача відновити його порушені права та стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою суду від 14.04.2020 року первісного відповідача замінено його правонаступником - Головним управлінням пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Позивачем 05.05.2021 подано заяву про зміну підстав позову та позовних вимог у справі, яка викладена вже державною мовою та в якій позивач вказує, що за час перебування справи у провадженні суду змінились певні обставини, зокрема судами постановлено декілька рішень у справах за його позовами до органів пенсійного фонду, якими було встановлено факти порушення його пенсійних прав, зобов`язано здійснити перерахунок пенсії, визначено час з якого слід виплачувати пенсію та ін. Позивач вказує, що судові рішення у цих спорах тривалий час не виконувались відповідачем, належного перерахунку пенсії не здійснювалось . Як наслідок, просить суд постановити судове рішення, яким зобов`язати відповідача перерахувати його пенсію, з врахуванням рішень постановлених у численних спорах, перелік яких вказано у заяві про зміну вимог; зобов`язати відповідача виплатити різницю між пенсію, яка мала б бути нарахованою та фактично виплаченою; стягнути немайнову шкоду, яка завдана тривалістю порушення його прав у розмірі 11 200 Євро, що еквівалентно 442 200,00 грн.

Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 15.09.2021, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021, позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 нараховану заборгованість за пенсією, згідно індивідуального перерахунку за період з 01.07.2016 по 30.09.2021 у розмірі 322 662,77 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 завдану немайнову (моральну) шкоду у розмірі 150 000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На адресу Верховного Суду 31.01.2022 надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якій скаржник просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 15.09.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021.

Відповідно до частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини 4 статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2, 3 статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах 2, 3 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 4 статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

При цьому касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, цитати нормативних актів із абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини 4 статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Варто зазначити, що відповідно до статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісно реалізувати належне їм право на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на неточність у вимогах касаційної скарги (у прохальній частині відповідач просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 15.09.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №200/18788/17, водночас також просить відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2021 у справі №160/1996/21, а також у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу апеляційної інстанції у частині відмови у відкритті апеляційного провадження)

Керуючись статтями 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 15.09.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №200/18788/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про зобов`язанння вчинити дії та стягнення моральної шкоди повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Шарапа