Справа № 160/655/22
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 лютого 2022 року Справа № 160/655/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

12.01.2022 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільненні із ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 квітня 2021 року по 06 жовтня 2021 року в сумі 77 635 (сімдесят сім тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень 36 копійок, без урахування податків й інших обов`язкових платежів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.

03.02.2021 року позивач надав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обгрунтування заяви зазначено, що отримавши 06.10.2021 року виплату від ГУНП в Дніпропетровській області, яка була зарахована на рахунок ОСОБА_1 з призначенням «зарплата», що підтверджується випискою про надходження грошових коштів, останній продовжував чекати на виплату одноразової допомоги при звільненні, оскільки через призначення вказаної виплати «зарплата» та відсутністю будь-якого повідомлення про виплачені суми 28.04.2021, 30.07.2021 та 06.10.2021, вважав, що ГУНП здійснило виплату належного йому грошового забезпечення, а встановлена ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» одноразова грошова допомога залишається невиплаченою. 17.12.2021 представник позивача звернувся до ГУНП в Дніпропетровській області з адвокатським запитом про надання інформації. 07.01.2022 року поштою на адресу позивача надійшов лист ГУНП в Дніпропетровській області від 23.12.2021 року, в якому було зазначено про види виплат, що були виплачені позивачу 28.04.2021, 30.07.2021 та 06.10.2021 та про суми нараховані при звільненні. Саме з інформації наведеної в цьому листі позивач дізнався, що одноразова грошова допомога при звільненні була йому виплачена 06.10.2021 року.

Розглянувши позовну заяву та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Така правова позиція сформована в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №340/1019/19.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного законом строку звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

В позовній заяві зазначено, що наказом №165 о/с від 12.04.2021 ОСОБА_1 був звільнений зі служби в Національній поліції в посаді начальника сектору ювенальної превенції відділу превенції Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області у спеціальному званні капітан поліції. Датою звільнення ОСОБА_1 відповідно до вказаного наказу є 13.04.2021 року.

Також, позивач зазначив, 06.10.2021 року, після звільнення ОСОБА_1 , на його поточний рахунок у АТ КБ «ПриватБанк» від ГУНП в Дніпропетровській області було перераховано грошові кошти в сумі 42 775,07 гривень з призначенням виплати «ЗАРПЛАТА ГУНП в Дніпропетровській області», що підтверджується випискою по надходженням по рахунку від 19.11.2021 року.

Отже, про порушення права, що стало підставою для звернення до суду позивачу стало відомо 06.10.2021 року, коли останній отримав кошти "зарплата".

Таким чином, до суду позивач мав звернутися не пізніше 08.11.2021 року (06.11.2021 року та 07.11.2021 року вихідні дні).

З огляду на зазначене, позивачем порушено місячний строк звернення до суду.

17.12.2021 року, тобто після спливу строку звернення до суду, представник позивача звернувся до ГУНП в Дніпропетровській області з адвокатським запитом про надання інформації.

Отримання позивачем листа Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23.12.2021 року №1/Ц-515аз/103/05-2021 "Про розгляд звернення" позивача у відповідь на його заяву від 17.12.2021 року не змінює момент, з якого ОСОБА_1 повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 44 постанови Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 року по справі №240/12017/19.

Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що мали місце непереборні обставин, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Отже, суд доходить висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку для звернення до суду, не є поважними.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, наведені позивачем в заяві доводи не спростовують цієї обставини; позивачем не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку звернення до адміністративного суду, внаслідок чого суд не вбачає підстав для визнання поважними причин пропуску строку та його поновлення.

Враховуючи зазначене, заява позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволенню не підлягає, а позовна заява ОСОБА_1 має бути повернута позивачу.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар