Справа № 160/24842/21
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
11 травня 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області із заявою щодо розслідування нещасного випадку, що стався з ним, у серпні 2014 р., у зоні проведення АТО, в районі міста Іловайськ Донецької області.
При проведенні розслідування нещасного випадку, яке було призначене наказом ГУМВС від 18.05.2021 р. № 2 на підставі відомостей, викладених у зверненні заявника, а також у відповідності до Порядку розслідування та обігу нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 р. № 1346, та при аналізі наданих заявником документів у Ліквідаційної комісії Головного управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, з урахуванням зібраних матеріалів виявлено, що не представляється можливим встановити чи трапився із заявником ОСОБА_1 , у серпні 2014 року, у зоні проведення АТО в районі м. Іловайськ Донецької області, нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
Як зазначає позивач, останній повідомляв відповідача про те, що під час отримання вибухової травми кваліфікована медична допомога йому у медичних закладах не надавалась та будь-яких медичних документів він з цього приводу не отримував, у зв`язку з тим, що жодного медичного закладу, в районі виконання бойових завдань, не було. Також, з цієї ж причини, у нього не було можливості після отримання вибухової травми здати аналізи на вміст у організмі алкоголю або наркотичних засобів. Після виходу з оточення російських військ, 30.08.2014 року ОСОБА_1 разом із залишками особового складу підрозділу прибув до м. Дніпро. Протягом наступного тижня перебував у розташуванні БПСМОП «Дніпро-1», де зустрічав особовий склад батальйону, який виходив з оточення.
Далі, як зазначає позивач, стан його здоров`я став погіршуватися, це проявлялося у головних болях, втраті слуху та періодичному запамороченні. Пізніше, не витримуючи постійної болі в голові, він змушений був звернувся за медичною допомогою до поліклініки ГУМВС України в Дніпропетровській області та у період з 09.09. по 20.09.2014 проходив стаціонарне лікування у лікарні з поліклінікою ГУМВС України в Дніпропетровській області. Позивач також зазначив, що свідками отриманих ним вибухових травм у серпні 2014 року у м. Іловайськ Донецької області можуть бути колишні бійці БПСМОП «Дніпро-1», а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
На підставі означеного вище, позивач зазначає, що, в період з 18 серпня 2014 року по 29 серпня 2014 року позивач - ОСОБА_1 перебував у місті Іловайськ Донецької області у складі батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» під час виконання бойового завдання зі звільнення цього міста від бойовиків та незаконних формувань.
На підставі викладеного вище, позивач не погоджується із висновком розслідування нещасного випадку, що стався у серпні 2014 року Ліквідаційної комісії Головного управлінні Міністерства внутрішніх справ України Дніпропетровській області з ОСОБА_1 (на той час заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області), вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
01.02.2022 р. представником відповідача, на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано відзив на позовну заяву, в тексті якого останній заперечує проти пред`явлених позовних вимог, та зазначає, що відповідно до наказів ЛК ГУМВС від 24.09.2020 р. № 5 та від 15.08.2021 р. № 2 (зі змінами внесеними наказом ГУМВС від 18.06.2021 № 4) проведено розслідування нещасного випадку, що стався у серпні 2014 року з заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС ОСОБА_1 .
Відповідно до висновку розслідування нещасного випадку, що стався у серпні 2014 року з заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС ОСОБА_1 в ході якого не представилось можливим у ході службового розслідування проведеного відповідно до Порядку розслідування та обігу нещасних випадків професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 р. № 1346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 р. за № 83/7404 з урахуванням зібраних матеріалів, встановити чи трапився з колишнім заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС полковником міліції ОСОБА_1 , у серпні 2014 року, у зоні проведення АТО, в районі м. Іловайськ Донецької області, нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, у зв`язку з чим у комісії відсутні правові підстави для складання акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5*, а також акту за формою Н-1* (НТ*).
Представник відповідача зазначає, що порядок розслідування нещасних випадків у органах та підрозділах Національної поліції передбачений Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України затверджений наказом МВС України 27.12.2002 № 1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003за № 83/740 (далі - Інструкція від 27.12.2002 № 1346).
Відповідно до п. 3.1. Порядку від 27.12.2002 р. № 1346 передбачено, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.
Прошу суд врахувати, що про факти травмування, яке зі слів ОСОБА_1 відбулося в серпні 2014 року, на території Донецької області, поблизу м. Іловайськ а саме контузії під час його участі в АТО у складі Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 повідомив ГУНП лише 11.05.2021 р.
Враховуючи, що зі слів ОСОБА_1 нещасний випадок стався з ним і в 23.08.2014 року на території Донецької області м. Іловайськ у виді отримання контузії минуло понад сім років, а тому ГУМВС були встановлені всі наявні обставини подій, які мали місце з ОСОБА_1 .
Представник відповідача зазначає, що відповідно до п. 3.19 Порядку від 27.12.2002 № 1346, нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Відповідно до висновку службового розслідування від 25.06.2021 р. комісією ГУМВС було встановлено неможливість у ході службового розслідування проведеного згідно Порядку розслідування та обігу нещасних випадків професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 р. №1346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за №83/7404 з урахуванням зібраних матеріалів, встановити чи трапився з колишнім заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС полковником міліції ОСОБА_1 , у серпні 2014 року, у зоні проведення АТО, в районі м. Іловайськ Донецької області, нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, у зв`язку з чим у комісії відсутні правові підстави для складання акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5*, а також акту за формою Н-1* (НТ*).
На підставі викладеного вище, представник відповідача зазначає, що комісією ГУНП під час проведення службового розслідування було прийнято одне з допустимих рішень передбачених Порядком від 27.12.2002 № 1346.
При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка від 07.02.2022 р. №34 складена начальником відділу управління персоналом А.В. Шевченко, в тексті якої зазначено, що суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Євгенія Олексіївна в період з 24.01.2022 р. по 04.02.2022 р. перебувала на лікарняному.
Отже, дана справа вирішується в перші робочі дні судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 , а саме: 09.02.2022 р.
На підставі викладеного вище, суд розглянув справу відповідно до ст. 262 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст.258 КАС України.
Дослідивши в сукупності письмові докази, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , копія якого міститься в матеріалах справи.
В матеріалах справи містяться відомості, що відповідно до Наказу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області за № 125 о/с від 13.05.2014 року, копія якого міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 (старшину міліції) було призначено заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС.
28 січня 2015 р. Наказом Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області за № 26 о/с полковника міліції ОСОБА_1 було призначено командиром полку патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС, що підтверджується останнім, копія якого міститься в матеріалах справи.
Відповідно до наказу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 175 0/с від 12 червня 2014 року, на підставі вказівки МВС України від 11 червня 2014 року № 9809 весь особовий склад батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС було відряджено до міста Бердянськ Запорізької області з 12 червня 2014 року, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.
У відповідності до наказу ГУМВС від 10.09.2014 р. № 347 о/с дск, заступник командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області полковник міліції ОСОБА_1 31.08.2014 прибув з відрядження по виконанню завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», та несення служби по, охороні громадського порядку в районах проведення АТО, до місця постійної дислокації в ГУМВС України в Дніпропетровській області.
11.05.2021 р. за вх. № П - 3327 до ВДЗ ГУНП в Дніпропетровській області надійшло звернення колишнього заступника командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС полковника міліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Потсдам Німетччина, освіта вища, в ОВС України з 05.05.2014 по 06.11.2015, щодо отримання ним у серпні 2014 року у зоні проведення АТО, в районі м. Іловайськ Донецької області, тілесних ушкоджень, під час виконання службових завдань.
Відповідно до наданої відповіді від 24.05.2021 за вх. № 33/24 1193, на означений вище лист, зазначено, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні лікарні з поліклінікою ГУМВС України в Дніпропетровській області у період з 09.09.2014 по 23.09.2014 (історія хвороби № 1840) з діагнозом: бароакутравма, гостра лівостороння сенсоневральна туговухість (отримані у зоні АТО м. Іловайськ) та короткострокова депресивна реакція обумовлена розладом адаптації. Діагноз ОСОБА_1 був поставлений на підставі анамнезу захворювання та аудіограми № 922256 від 10.09.2014 р., а також після огляду його сурдологом - лівостороння гостра сенсоневральна туговухість (10.09.2014) та огляду ЛОР-лікарем та психіатром.
Відповідно до відповіді від 15.06.2021 за вх. № 33/24 1947, на означений вище по тексту лист, стало відомо, що ОСОБА_1 дійсно перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні з поліклінікою ГУМВС України в Дніпропетровській області у період з 09.09.2014 р. по 23.09.2014 р., однак у зв`язку з недоцільністю аналіз крові на вміст алкоголю у нього не проводився.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що під час розслідування були опитані очевидці вказаних подій, колишній міліціонери БПСМОП «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області, а саме: сержант міліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м Дніпро, освіта вища, в ОВС України з 07.05.2014 по 06.11.2015, молодший сержант міліції ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, освіта вища, в ОВС України з 12.05.2014 по 23.01.2015, та рядовий міліції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , освіта вища, уродженець с. Варнавка, Юрьевського району Дніпропетровської області, в ОВС України з 01.10.1991 по 30.12.2014, що підтверджується копіями пояснень останніх, а саме: від 31.05.2021 р., від 31.05.2021 р. та від 04.06.2021 р., які містяться в матеріалах справи.
Так, з пояснень означених вище по тексту свідків, та зафіксованого у оскаржуваному висновку від 25.06.2021 р. стало відомо, що «23.08.2014 р. перебуваючи у м. Іловайськ Донецької області їх підрозділу була поставлена задача щодо взяття укріпленого району. Разом з батальйонами «Донбас», «Миротворець» та «Херсон» вони почали рух, але попали під мінометний обстріл. Зі слів ОСОБА_8 , він перебував, у броньованому автомобілі «Volkswagen Т-5» та побачив, як ОСОБА_1 після вибуху міни відкинуло вибуховою хвилею на декілька метрів і він залишився лежати на землі втративши свідомість. ОСОБА_8 залишивши автомобіль разом з працівником батальйону «Донбас» затягнули ОСОБА_1 , у якого з лівого вуха текла кров, до транспортного засобу та почали надавати останньому першу медичну допомогу. Потім, зі слів ОСОБА_8 , він відвіз ОСОБА_1 до будинку школи де дислокувався батальйон «Донбас». Також, додатково, ОСОБА_8 зазначає, що під час отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 за зовнішніми ознаками у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння не перебував. Крім цього, ОСОБА_8 вказує, що до будь-яких медичних установ ОСОБА_1 вони не відвозили, тому що перебували у повному оточені Російських військ. Пояснення рядового міліції ОСОБА_8 повністю підтверджуються поясненнями сержанта міліції ОСОБА_7 та молодшого сержанта міліції ОСОБА_9 ».
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про охорону праці» (далі - Закон №2694-ХІІ) працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди.
Статтею 22 Закону №2694-ХІІ встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.
З метою надання необхідної методичної допомоги керівникам органів та підрозділів системи МВС України, врегулювання питань щодо порядку розслідування нещасних випадків, поранень, професійних захворювань, які трапляються із особами рядового та начальницького складу, курсантами та слухачами, військовослужбовцями та іншими категоріями працюючих в системі МВС України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок №1346).
Відповідно до пункту 2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.
За результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків. Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (пункти 2.2 та 2.4 Порядку №1346).
Відповідно до пункту 3.8 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.
Відповідно до пунктів 3.9 та 3.10 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.
Також комісія визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.
Аналіз наведених положень Порядку №1346 доводить, що у разі настання нещасного випадку, що трапився при виконанні службових обов`язків під час припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили, то такий нещасний випадок вважається таким, що трапився в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Відповідно до пункту 3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався, зокрема, за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
Здійснивши системний аналіз як зазначених вище норм чинного законодавства, як і доводів сторін, викладених у позовній заяві від 07.12.2021 р. та відзиві на позовну заяву від 01.02.2022 р., суд зазначає наступне.
Відповідно до історії хвороби ОСОБА_1 № 1840, останній знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні лікарні з поліклінікою ГУМВС України в Дніпропетровській області у період з 09.09.2014 р. по 23.09.2014 р. з діагнозом: бароакутравма, гостра лівостороння сенсоневральна туговухість (отримані у зоні АТО м. Іловайськ) та короткострокова депресивна реакція обумовлена розладом адаптації. При цьому, судом встановлено, що діагноз ОСОБА_1 був поставлений на підставі анамнезу захворювання та аудіограми за № 922256 від 10.09.2014 р., а також після огляду його сурдологом - лівостороння гостра сенсоневральна туговухість (10.09.2014) та огляду ЛОР-лікарем та психіатром, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до оскаржуваного висновку розслідування нещасного випадку, в тексті останнього зазначається, що комісія позбавлена можливості у ході даного розслідування проведеного, згідно Порядку розслідування та обігу нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404, визначити чи трапився з колишнім заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро - 1» ГУМВС полковником міліції ОСОБА_1 , у серпні 2014 року, у зоні проведення АТО, в районі м. Іловайськ Донецької області, нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, у зв`язку з чим у комісії відсутні правові підстави для складання акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5*, а також акту за формою Н-1* (НТ*).
Відповідно до пункту 3.11 Порядку № 1346 комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:
- за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків;
- унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;
- під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;
- у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування;
- у наслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів порушення позивачем вимог ст. 18, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 14 Закону України «Про охорону праці».
Відтак, суд зазначає, що представником відповідача не було доведено будь-якими належними та допустими доказами, в розумінні норм ст.ст. 73-74 КАС України, ту обставину, що, відповідно до п. 3.11 Порядку № 1346 нещасний випадок трапився в період проходження служби позивачем, але не пов`язаний з виконанням службових обов`язків також не знайшло свого підтвердження відповідними доказами.
Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що нещасний випадок, який стався в серпні 2014 р. з позивачем є таким, що відбувся в період проходження служби та не під час виконання ОСОБА_1 службових обов`язків.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необґрунтованими висновки розслідування нещасного випадку, що стався у серпні 2014 року з заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро - 1» ГУМВС ОСОБА_1 від 25.06.2021 р., який затверджено Головою ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області 25.06.2021 р.
При цьому, стосовно доводів представника відповідача, а саме: що відповідно до п. 28 розділу VIII Положення 03.04.2017 № 285 покази свідків не є підставою для встановлення у поліцейських, військовослужбовців та колишніх поліцейських і військовослужбовців, осіб рядового чи начальницького складу факту перенесеного захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва); повідомлення ОСОБА_5 лише 11.05.2021 р. про факти травмування, яке зі слів ОСОБА_1 відбулося в серпні 2014 року на території Донецької області, поблизу м. Іловайськ, а саме: контузії під час його участі в АТО у складі Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 у справі № 160/7887/18, суд зазначає наступне.
Так, дійсно п. 28 розділу VIII Положення 03.04.2017 р. № 285 визначено, що покази свідків не є підставою для встановлення у поліцейських, військовослужбовців та колишніх поліцейських і військовослужбовців, осіб рядового чи начальницького складу факту перенесеного захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва).
Однак, пояснення останніх, які наявні в матеріалах справи носять суто інформативних характер, та додатково лише підтверджують факт нещасного випадку, що стався у серпні 2014 р. з заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро - 1» ГУМВС ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами, в розумінні норм ст. ст. 73-74 КАС України, та такими, що підтверджують факт нещасного випадку, що стався у серпні 2014 р. з позивачем є історії хвороби ОСОБА_1 № 1840, з тексту яких судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні лікарні з поліклінікою ГУМВС України в Дніпропетровській області у період з 09.09.2014 р. по 23.09.2014 р. з діагнозом: бароакутравма, гостра лівостороння сенсоневральна туговухість (отримані у зоні АТО м. Іловайськ) та короткострокова депресивна реакція обумовлена розладом адаптації. Діагноз ОСОБА_1 був поставлений на підставі анамнезу захворювання та аудіограми за № 922256 від 10.09.2014 р., а також після огляду його сурдологом - лівостороння гостра сенсоневральна туговухість (10.09.2014) та огляду ЛОР-лікарем та психіатром.
Щодо посилань на той факт, що ОСОБА_5 лише 11.05.2021 р. повідомив про факти травмування, яке зі слів ОСОБА_1 відбулося в серпні 2014 року на території Донецької області, поблизу м. Іловайськ, а саме: контузії під час його участі в АТО у складі Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, та зазначення, що відповідно до п.3.2 Порядку від 27.12.2002 р. №1346, керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний: терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків. У разі нещасного випадку (у тому числі поранення) з працівником головного управління, самостійного управління, департаменту чи відділу центрального апарату МВС, підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в м. Києві, керівник зобов`язаний повідомити про це відділ державного нагляду за охороною праці Департаменту матеріального забезпечення МВС, підтверджує лише факт того, що ОСОБА_5 не виконав вимоги п.3.2 Порядку від 27.12.2002 р. №1346, що аж ніяк не звільняє відповідача від розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 у серпні 2014 року та складання акта за висновками, відповідно до пункту 2.2 Порядку № 1346 за результатами розслідування мають бути складені акти за формою Н-1* (додаток 1) та взятися на облік даний нещасний випадок, який стався із позивачем в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Отже, суд погоджується з доводами позивача щодо того, що висновки розслідування нещасного випадку, що стався у серпні 2014 року з заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро - 1» ГУМВС ОСОБА_1 від 25.06.2021 р., який затверджено Головою ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 25.06.2021 р. є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Ліквідаційну комісію Головного управлінні Міністерстві внутрішніх справ України в Дніпропетровській області провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався у серпні 2014 року Ліквідаційної комісії Головного управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області з позивачем ОСОБА_1 (на той час заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області), врахувавши при цьому всі обставини події, суд зазначає наступне.
Зобов`язавши Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області в особі Ліквідаційної комісії провести нове розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 у серпні 2014 року та скласти акт за висновками якого вказати, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків, суд не вбачає втручання у владні управлінські функції відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки суд встановив, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 у серпні 2014 року є таким, що відбувся в період проходження служби та під час виконання з ОСОБА_1 службових обов`язків, а тому відповідно до пункту 2.2 Порядку № 1346 за результатами розслідування мають бути складені акти за формою Н-1* (додаток 1) та взятися на облік даний нещасний випадок, який стався із позивачем в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у адміністративній справі № 823/1281/18.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:
«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»
«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»
Водночас, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №11-164сап21, в тексті якої зазначено, що не повинно викликати сумнівів чи заперечень відносно того, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в наступній редакції:
- визнати протиправним та скасувати висновок розслідування нещасного випадку, що стався у серпні 2014 року з заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро - 1» ГУМВС Печененком В.П., затверджений Головою ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області Юрієм Небеським 25.06.2021 р.;
- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області в особі Ліквідаційної комісії провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 у серпні 2014 р., у зоні проведення АТО, в районі м.Іловайськ Донецької області, та скласти акти за формою Н-5* та Н-1*, за висновками яких вказати, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до норм ЗУ «Про судовий збір» та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати висновок розслідування нещасного випадку, що стався у серпні 2014 року з заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро - 1» ГУМВС Печененком В.П., затверджений Головою ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області Юрієм Небеським 25.06.2021 р.
Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області в особі Ліквідаційної комісії провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 у серпні 2014 р., у зоні проведення АТО, в районі м.Іловайськ Донецької області, та скласти акти за формою Н-5* та Н-1*, за висновками яких вказати, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова