Справа № 160/24490/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-
06.12.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 перерахувати пенсію з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника) з моменту звернення 15.11.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 24.12.2021 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Також, даною ухвалою відмовлено у відкритті провадження за вимогами щодо встановлення факту, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3 , оскільки такі вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 16.05.2002 року перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, у зв`язку з чим 15.11.2021 року вона звернулася до Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області із заявою про переведення з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника). Проте, 15.11.2021 року відповідачем винесено письмову відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший з посилання на те, що відповідно до наданих для перерахунку документів прізвище померлого годувальника «Демічев», що не відповідає паспортним даним заявниці ОСОБА_1 . Позивач вважають таке рішення протиправним, оскільки наявні всі документи, які підтверджують, що вона є дружиною померлого ОСОБА_3 , у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду за захистом свої порушених прав.
02.02.2022 року представником відповідача подано письмовий відзив на позов, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до паспортних даних заявниці її прізвище ОСОБА_4 , тоді як прізвище померлого годувальника Демічев, що унеможливлює переведення позивача з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника).
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 15.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила перевести її з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.11.2021 року №67 відмовлено в переведенні з одного виду пенсії (за віком) на інший (в разі втрати годувальника), з тих підстав, що прізвище померлого годувальника ОСОБА_5 не відповідає паспортним даним заявниці ОСОБА_4 , а тому встановлені розбіжності унеможливлюють таке переведення з одного виду пенсії на інший, відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності прийняття відповідачем рішення про відмову у переведенні з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, (далі-Закон № 1058- ІV).

Відповідно до ст. 36 Закону України № 1058-ІV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років; чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є вичерпним.

Згідно п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи: документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником; свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»; документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону; документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

З поданих позивачем та її представником доказів вбачається, що для вирішення питання переведення з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника) позивачем були надані відповідачу наступні документи: копія свідоцтва про шлюб, видане Ленінським Будинком Щастя м. Дніпропетровська від 12.04.1969 року (актовий запис № 596 від 12.04.1969 року), в якому на російській мові прізвище подружжя вказане « ОСОБА_6 »; копія свідоцтва про смерть, в якому прізвище померлого зазначено « ОСОБА_5 »; довідка № 12986 від 30.11.2021 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, в якій зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована, а ОСОБА_3 був зареєстрований до 22.10.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 ; копія паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відмовляючи в переведенні позивача з одного виду пенсії на інший, відповідач зазначив, що прізвище померлого годувальника згідно паспортних даних « ОСОБА_5 » не відповідає паспортним даним заявниці « ОСОБА_4 », і суд вважає таку відмову правомірною, з огляду на наступне.

З копії паспорту померлого, виданого Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області АК 975407, та копії свідоцтва про смерть, виданого Новокодацьким відділом ДРАЦС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), серія НОМЕР_1 вбачається, що прізвище особи вказане українською мовою як « ОСОБА_3 ».

В той же час, прізвище позивача українською мовою, згідно копії паспорту, виданого Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, серія НОМЕР_2 , - « ОСОБА_1 ».

Тобто наявна різниця в написанні прізвищ позивача та померлого ОСОБА_3 , що позбавляє відповідача вирішити питання про переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки до повноважень ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не відноситься встановлення факту родинних відносин або факту реєстрації шлюбу.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України визначений перелік фактів, що мають юридичне значення, який не є вичерпним.

Відповідно до Аналізу судової практики Верховного Суду України факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Отже, позивач лише в судовому порядку може встановити факт родинних відносин або факт реєстрації шлюбу з померлим чоловіком задля вирішення відповідачем питання про переведення з одного виду пенсії на інший.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 року позивачу було відмовлено у відкритті провадження в частині встановлення юридичного факту та роз`яснена необхідність звернення з такими вимогами в порядку цивільного судочинства.

На сьогоднішній день, за даними сайту Судова влада України в розділі «стан розгляду справ» відсутні відомості про звернення ОСОБА_1 до відповідного суду з заявою в порядку окремого провадження щодо встановлення факту родинних відносин або факту реєстрації шлюбу.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено у переведенні позивача з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника), оскільки наявна різниця в написанні її прізвища та померлого чоловіка, та відсутнє рішення суду про встановлення юридичного факту, який має значення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог підстав для відшкодуванню позивачу понесених при подачі позову судових витрат по сплаті судового збору не має.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець