Справа № 953/7787/21
Суддя: Лях М. Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/7787/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ляпіна Д.Б. до рядового УПП в Харківській області ДПП взводу №2 роти №2 бат. №4 Бірбасова Ігоря Сергійовича, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними дії, вчинені рядовим Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції батальйону № 4, роти № 2, взводу № 2 Бірбасовим І.С. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО18 №797063 та скасувати постанову ДПО18 №797063, у зв`язку з недотриманням вимог законодавства щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що при позивача до адміністративної відповідальності за диспозицією, передбаченою частиною 8 статті 121 КУпАП відповідач зобов`язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, оскільки порушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, не є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Позивачу не було роз`яснено право на захист та надання пояснень. Крім того, позивача вважає, що її протиправно притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки відповідачем не було дотримані вимоги щодо процесу фіксації такого правопорушення, оскільки радар відповідної моделі в цей момент знаходився у руках відповідача та не міг давати правильні показники. Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації -дорожній знак «5.70». Оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму. Тобто відповідачем було порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідач УПП в Харківській області надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, в обґрунтування зазначає, що під час несення служби в межах Основ`янського району міста Харкова на проспекті Гагаріна 09.04.2021 року екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 серійний номер ТС000706 було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу HYUNDAI COUPE, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 78 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 28 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після чого рядовим поліції ОСОБА_2 було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Поліцейський підійшов до водія, останнім виявився позивач, належним чином представився, пояснив суть правопорушення. Після цього запропонував пред`явити документи, зазначені в її. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного та пред`явив запитувані документи для перевірки. За результатами перевірки відомостей щодо транспортного засобу HYUNDAI COUPE, номерний знак НОМЕР_1 , за інформаційно-телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України» поліцейським було встановлено, що цей автомобіль було тимчасово ввезено на територію України 22.07.2019 через пункт пропуску «Кучурган - Первомайськ» терміном до 1 року особою PASCARI FIODOR. Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратору. Жодних клопотань щодо залучення адвоката останній не заявляв. На вимогу позивача були надані докази вчиненого правопорушення, відеозапис з приладу TruCAM та відомості з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України». За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, встановлений факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбаченого частиною 8 статті 121 КУпАП та частиною 1 статті 122 КУпАП, тому була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 797063. При винесенні оскаржуваної постанови, інспектор керувався положеннями Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух», Митним Кодексом України, ПДР та КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому він діяв у межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права. Це підтверджується відеозаписом зі службового портативного відеореєстратору. У зв`язку з вищевказаним, позовна заява ОСОБА_1 щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії ДПО18 № 797063 від 09.04.2021 року винесена у відповідності до норм чинного законодавства. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою KM України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Про застосування приладу TruCam зазначено в тексті оскаржуваної постанови, він правомірно використовується працівниками поліції для забезпечення контролю за дотриманням швидкісних обмежень в межах населених пунктів. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES, який забезпечує цілісність, автентичність та достовірність вимірів, з метою посилення достовірності доказової бази поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Точність вимірювань цього приладу підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого Мінекономрозвитку ДП «Укрметртестстандарт». Доказом скоєння позивачем оскаржуваного адміністративного правопорушення в населеному пункті слугують GPS - координати виміру швидкості TruCAM: 49°53'33.24"N 36°17Т4.68"Е. Виміряна дистанція - 238,4 м. Вимір швидкості руху транспортного засобу приладом TruCAM, зазначено в фабулі постанови. Зафіксовані GPS-приймачем координати, як і інші виміри виконані приладом TruCAM, не можуть сприйматись окремо від виміру швидкості руху, оскільки є невід`ємною складовою порушення швидкісного режиму. Місцевість позначена GPS-координатами, на якій зафіксовано перевищення швидкості руху позивачем, відповідно до затвердженого рішення 20 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення меж адміністративних районів міста Харкова» від 24.10.2012 № 889/12, знаходиться в межах Основ`янського району м. Харкова. Таким чином, поліцейським було достовірно встановлено факт перевищення швидкісного режиму позивачем у м. Харків, який за своїм територіально-адміністративним устроєм, відноситься до населених пунктів. Щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП зазначає, що такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог Митного Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не помішувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином поліцейські зобов`язані відкрити адміністративне провадження у справі стосовно водія, який порушує ПДР та експлуатує транспортний засіб щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України. Працівники поліції під час зупинки 09.04.2021 транспортного HYUNDAI COUPE, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача діяли відповідно до свої повноважень та у спосіб визначений Законом. Під час дослідження інформаційної бази ІПНП поліцейським було встановлено, що автомобіль HYUNDAI COUPE, номерний знак НОМЕР_1 , було тимчасово ввезено на територію України 22.07.2019 через пункт пропуску «Кучурган - Первомайськ» терміном до 1 року, особою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 09.04.2021 визначений законодавством порядок використання та експлуатації транспортних засобів на іноземній реєстрації був порушений позивачем, а саме визначений законодавством термін перебування зазначеного авто до 1 року було порушено, автомобілем користується, експлуатує особа, яка не ввозила його на митну територію України і не помішувала в митний режим тимчасового ввезеня. Відомості з інформаційно-телекомунікаційної системою «Інформаційний портал Національної поліції України» досліджені поліцейським з урахуванням положень статті 252 КУпАП та зазначені безпосередньо у фабулі постанови серії ДПО18 № 797063 від 09.04.2021 року. Таким чином працівники поліції мають право на отримання відомостей, які знаходяться в базах даних державних органів влади і які стосуються обставин ввезення, митного оформлення та перебування на території України транспортних засобів, враховуючи детально описані повноваження працівників поліції. Це твердження також знаходить своє підтвердження і відображення в правових позиціях ВСУ, зокрема в постанові від 13.10.2020 № 465/4390/17. Тобто, оскаржувана постанова винесена відповідно до КУпАП, розгляд справи відбувся з дотриманням процедури визначеної цим же кодексом. Під розгляду справи інспектор з`ясовав, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, дослідив матеріали, які підтверджують винність останнього у вчиненні правопорушенні, а також з`ясував всі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Жодних клопотань щодо залучення адвоката до розгляду справи позивач не заявляв. Зі сторони позивача не надано жодних доказів, що спростовують факт керуванням та експлуатації транспортного засобу HYUNDAI COUPE, номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог статті 380 Митного кодексу України та статті 16, 31 Закону України «Про дорожній рух».

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 11.05.2021 року позов прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини 2 статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Події, за вчинення яких позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, мали місце 09.04.2021 року, однак до суду з адміністративним позовом вона звернулася 23.04.2021 року, про що свідчить вхідний реєстраційний штамп Київського районного суду м. Харкова, тобто поза межами строку, визначеного адміністративним процесуальним законодавством.

Відповідно до вимог частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем в клопотанні зазначає, що 13.04.202 року в інтересах позивача до УПП в Харківській області було подано адвокатський запит щодо отримання відомостей щодо обставин вчення адміністративного правопорушення, а саме письмових матеріалів та запису з «боді-камер» посадових осіб, однак лише 20.04.2021 отримана ідповідь на адвокатський запит, тому просить визнати причини пропуску строку на оскарження вищезазначеної постанови поважними та поновити строку на її оскарження.

Враховуючи надані позивачем докази поважності причин пропуску строку та наявність заяви про поновлення цього строку, суд вважає можливим визнати причини пропуску строку ОСОБА_1 поважними та поновити строк звернення до адміністративного суду.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Як встановлено дослідженими у справі доказами, 09.04.2021 о 11 год. 08 хв. в м. Харків, пр. Гагаріна, 380 ОСОБА_1 керувала транспортним засобом HYUNDAI COUPE, номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті зі швидкістю 78 км/год. зафіксовано приладом TruCam ТС000706, щодо якого порушені обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме - порушено строки його ввезення на один рік, оскільки згідно відомостей ІТС ІПНП (інформаційно-телекомунікаційна система «Інформаційний портал Національної поліції України»), транспортний засіб ввезено 22.07.2019 року особою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та використовувався ОСОБА_1 , яка не ввозила його на митну територію України, чим порушено вимоги ст. 380 МКУ України.

У зв`язку з чим, інспектором батальйону №4 роти № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції рядовим Бірбасовим І.С. винесено постанову серії ДПО18 № 797063 від 09.04.2021 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 126. Постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3. Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 12.4. Правил дорожнього руху України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Як зазначено позивачем, фіксація адміністративного правопорушення технічним засобом, який знаходився в руках інспектора не міг давати правильні показники, тому доказів порушення позивачем ПДР України постанова не містить, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Однак, це спростовується наданими відповідачем доказами. Аналізуючи постанову серії ДПО18 № 797063 від 09.04.2021 р., в її тексті інспектором патрульної поліції Бірбасовим І.С. зафіксовано, що швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС000706, відео з приладу додається.

З наданого відповідачем листа Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018 року №04/02/03-3008 вбачається, що у 2018 році Адміністрацією Держспецзв`язку за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації Національній поліції України видано позитивний експертний висновок від 27.09.2018 року №04/02/03-3008 на Лазерний вимірювач швидкості LTI 20-20 TruCAM.

Відповідно до вказаного експертного висновку, дія експертного висновку поширюється на зразки об`єкта експертизи із заводськими номерами наведеними у додатку. Згідно з Додатком до експертного висновку №04/02/03-3008 від 27.09.2018 року визначено номери зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку, серед яких є лазерний вимірювач швидкості TruCAM із серійним номером ТС 000706, яким проведено вимірювання швидкості руху автомобілю під керуванням позивача.

Так як лазерний вимірювач швидкості TruCAM із серійним номером ТС 000706 був об`єктом експертного дослідження у відповідному висновку від 27.09.2018 року, тому може бути використаний для вимірювання швидкості руху транспортних засобів.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20-20 TruCAM отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 р., а вищезазначений прилад TruCAM із серійним номером ТС 000706 отримав свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21367.

Міністерством економічного розвитку і торгівлі України видано наказ №193 від 08.02.2016 року «Про затвердження Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів».

Відповідно до п. 1 цей Порядок установлює процедуру та умови проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ), що перебувають в експлуатації, а також оформлення її результатів.

Згідно з п. 4 Порядку ЗВТ підлягають періодичній повірці, повірці після ремонту, а також можуть проводитися позачергова, інспекційна та експертна повірки.

Таким чином, проведенню повірки засобу вимірювальної техніки має передувати експертний висновок Державної служби Спецзв`язку та захисту інформації України, видача Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем використано під час вимірювання швидкості руху транспортного засобу, яким керував позивач, лазерним вимірювачем швидкості TruCAM № ТС 000706, який був заявлений до експертного дослідження Держспецзв`язком, який пройшов відповідне дослідження правильно реалізованого криптографічного алгоритму шифрування відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, щодо забезпечення його конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, а тому його застосування для вимірювання швидкості руху транспортного засобу позивача можна вважати законним, а показники такого вимірювального приладу вірними.

Крім того, у відповіді ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Мінекономрозвитку від 01.10.2019 за № 22-38/49 зазначено, що лазерний вимірювач ТгиCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач ТгиCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21367, експертами під час дослідження точності вимірів швидкості встановлено, що максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичних режимах становить : +/- 2 км.год.

Таким чином, так як вимірювання швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, було проведено з використанням лазерного вимірювача швидкості, який пройшов необхідну сертифікацію, а отже такі дії вчинено у спосіб, передбачений законом.

Із наданого відповідачем відеозапису вбачається, що зафіксоване 09.04.2021 року о правопорушення стосується автомобіля HYUNDAI COUPE, номерний знак НОМЕР_1 , керування яким у вищезазначену дату, період часу та за місцезнаходженням не заперечується позивачем по справі.

Основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, час, місце вчинення якого підтверджено відео- та фотоматеріалами з приладу TruCAM № ТС 000706, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Позивачем не надано суду доказів, які б спростовували факт перевищення нею обмеження швидкості руху на 28 км/год.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеохніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісної о режиму.

Дорожній знак 5.70 лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів і жодним чином наявність чи відсутність цього знаку не може скасувати обов`язок водія виконувати ПДР.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України від 30.06.1993 року «Про дорожній рух».

Статтею 1 Закону «Про дорожній рух» визначено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень ст. 16 Закону «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Разом з цим, ст. 31 цього ж Закону визначає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Статтею 380 МК України, визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України.

Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Відповідно ч. 8 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) регламентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Посилання позивача на прийняття оскаржуваної постанови без складання протоколу про адміністративне правопорушення в порушення вимог ч. 5 ст.258 КУпАП, суд відхиляє, з огляду на наступне.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Враховуючи склад адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП та є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване у режимі відеозапису, обов`язку скласти в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення інспектор поліції не мав, а тому посилання позивача на відсутність складеного протоколу про адміністративне правопорушення, як на підставу відсутності можливості висловити свою незгоду із вчиненням адміністративного правопорушення, суд відхиляє.

Відповідно до наданих відповідачем відомостей у формі скрін-шоту з Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», у вкладці митниця (авто) відображено, що транспортний засіб HYUNDAI COUPE, номерний знак НОМЕР_1 , було тимчасово ввезено на територію України 22.07.2019 через пункт пропуску «Кучурган - Первомайськ» терміном до 1 року, особою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто вищевказаний документ містить інформацію, яка стосується обставин ввезення автомобіля HYUNDAI COUPE, номерний знак НОМЕР_1 , на територію України, щодо якого встановлені обмеження, встановлені МК України, яким 09.04.2021 керував позивач.

Також ст. 25 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом.

Стаття 27 Закону надає поліцейському безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Інформаційна взаємодія між митними органами та Національною поліцією України здійснюється відповідно до Порядку електронної інформаційної взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України та Міністра фінансів України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України від 13 травня 2020 року № 386/208, зареєстрованим у Мін`юсті 15 травня 2020 року за № 446/34729.

Таким чином, працівники поліції правомірно мають право на отримання відомостей, які знаходяться в базах даних державних органів влади і які стосуються обставин ввезення, митного оформлення та перебування на території України транспортних засобів.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 31.10.2019у справі №266/3228/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, тому вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Позивачем зазначено, що інспектором поліції було грубо порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, йому не роз`яснено права та на його клопотання про правову допомогу та відкладення розгляду справи інспектором було відмовлено.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою, а інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на її отримання, письмового клопотання щодо виявлення бажання скористатись правовою допомогою позивачем відповідачу не подавалось, хоча він не позбавлений виконати ці дії.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що оскаржувана постанова містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відеозапис проведено лазерним вимірювачем швидкості, який використовується на законних підставах, встановлено можливість його використання в ручному режимі та максимально допустима похибка встановлена експертним висновком при вимірюванні швидкості хоч в ручному хоч в автоматичному режимах становить : +/- 2 км.год., керування транспортним засобом особою, яка не ввозила його на митну територію України і не помішувала в митний режим тимчасового ввезення, суд приходить до висновків щодо наявності доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, наявності правових підстав у працівників патрульної поліції для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.121, ч. 1 ст. 122 КпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Відповідно до ч. 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені судом матеріали справи, а також зважаючи на наявність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а постанову серії ДПО18 № 797063 від 09.04.2021 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.8 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6-10, 20, 77, 121, 241-246, 255, 257, 263, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ляпіна Д.Б. до рядового УПП в Харківській області ДПП взводу №2 роти №2 бат. №4 Бірбасова Ігоря Сергійовича, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя -