Справа № 200/18284/21
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

17 лютого 2022 року Справа №200/18284/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Крилова М.М., ознайомившись з матеріалами адміністративного позову ОСОБА_1 до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту, -

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , накладений згідно Постанови Державної виконавчої служби Ленінського району м. Донецька Донецької області, постановою АА №880118 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 лютого 2007 року.

Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом: подання доказу сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви: п`ять днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

У період з 11 лютого 2022 року по 16 лютого 2022 (включно) суддя Крилова М.М. перебувала у щорічній відпустці, питання про відкриття провадження у справі розглядається у перший день після виходу судді з відпустки.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності (пункт 4).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1); публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2); суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у 14.03.2007 року Сьомою Донецькою нотаріальною конторою м. Селидове було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №4627893, арешт накладений на 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 майна боржника ОСОБА_2 який до квітня 2005 року проживав у зазначеній квартирі та був власником 1/5 її частини, проте на момент накладення штрафу не був власником 1/5 частини квартири, оскільки, квартира, на яку було накладено арешт, належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 4 квітня 2005 року реєстраційний номер №1116, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Туркіной Т.О та зареєстрованого в БТІ м .Донецька 01 листопада 2005 року, реєстраційний №8805974. З метою досудового врегулювання спору позивач 11.11.2021 року звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з квартири, оскільки боржник ОСОБА_2 не є її власником. Відповідач повідомив, що не може надати інформації по виконавчом упровадженні, оскільки приміщення, матеріально-технічна база та документація районних відділів ДВС м. Донецька ГТУ юстиції в Донецькій області знаходяться на тимчасово непідконтрольній Україні території.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За приписами частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з квартири АДРЕСА_3 , яка, за твердженням позивача належить йому, а не боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_2 , зміст спірних відносин зводиться до намагання позивача відновити порушене право на це майно та спрямовано на захист цивільного права позивача, для чого законодавством передбачено відповідний порядок вирішення таких спірних відносин, а саме шляхом звернення до суду з позовом про визнання права власності на відповідне майно і про зняття з нього арешту.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом».

Частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсумовуючи наведене та беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні статті 6 Конвенції. Відтак, враховуючи зміст позовних вимог, характер спірних відносин, Київський окружний адміністративний суд не є судом, встановленим законом, щодо розгляду такого спору, оскільки даний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки вирішення даного спору має здійснюватись в порядку цивільного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» необхідно повернути позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908,00 грн, сплачений згідно з квитанцією ПН 55 від 09.12.2021 року .

Керуючись статтями 170, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту.

Роз`яснити позивачу, що спір підлягає розгляду та вирішенню місцевим загальним судом у порядку цивільного судочинства.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складення ухвали.

Суддя М.М. Крилова