Справа № 220/202/22
Суддя: Якішина О. М.
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 220/202/22
Номер провадження № 2-а/220/6/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Черняєвої С.П.

позивача ОСОБА_1

його представника адвоката Худякова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Донецькій області, про скасування постанови щодо накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора СРПП Відділення поліції № 1 Волноваського відділу Головного управління національної поліції в Донецькій області Іванова Д.О., якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч.1 ст.126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, серії БАБ № 339468.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою інспектора СРПП Відділення поліції № 1 Волноваського відділу Головного управління національної поліції в Донецькій області Іванова Д.О. серії БАБ № 339468 від 31.01.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП за то, що він здійснив зупинку на пішохідному переході та на мав при собі посвідчення водія, чим, порушив п.п. 15.9.2 та 2.1а ПДР України. Доказом, що підтверджує дані обставини є постанова по справі про адміністративне правопорушення БАБ № 339468 від 31.01.2022 року. При цьому в постанові не вказано прізвище, ім`я по батькові водія який керував автомобілем.

Вважає, що вищевказана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєне порушення ПДР, є незаконною, необґрунтованою та підгягає скасуванню, оскільки 31.01.2022 року приблизно о 17 год. 50 хв. в АДРЕСА_1 , він знаходився в приміщенні магазину промислових товарів «Дана», по домашнім господарським справам. В приміщенні магазину до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що він нібито керував автомобілем ВАЗ 21213 д/н НОМЕР_1 та здійснив зупинку на пішохідному переході чим, порушив п.п. 15.9.2 ПДР України. Поліцейські попросили його надати їм посвідчення водія, на що він відповів, що вищевказаним автомобілем він не керував, правил ПДР України не порушував. Але інспектор поліції Іванов Д.О. не прийняв до уваги його пояснення. Доказів вчинення ним зазначених у постанові адміністративних правопорушень до постанови не долучено. Враховуючи викладене, просить скасувати зазначену постанову як незаконну.

Ухвалою суду від 08.02.2022 року провадження по справі відкрите, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Позивач, його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що адміністративний позов ними отриманий 10.02.2022 р. і у зв`язку з обмеженим строком ГУНП не має можливості визначити правову позицію стосовно позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, відсутність причин для відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача.

Суд, вислухавши позивача та його представника, допитавши свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою інспектора СРПП відділення поліції № 1 Волноваського відділу Головного управління національної поліції в Донецькій області Іванова Д.О. серії БАБ № 339468 від 31.01.2022 року, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те що 31.01.2022 року о 17 год. 30 хв. с. Времівка, вул. Мічуріна, буд.2, Волноваському районі Донецької області він керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21213, д/н НОМЕР_1 , здійснив зупинку на пішохідному переході та не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п.п. 15.9.2 та 2.1а ПДР України (а.с. 4)

Частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, і повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Поліцейський, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, єдиним доказом скоєного правопорушення та обставин винесення відповідачем постанови і притягнення позивача до відповідальності є постанова про адміністративне правопорушення, яка й оскаржується позивачем, а тому її зміст не можна враховувати як доказ вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Причиною зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 слугувало порушення водієм правил проїзду пішохідного переходу, зокрема водій зупинив автомобіль на пішохідному переході.

Пунктом 15.9 г Правил Дорожнього Руху України забороняється зупинка транспортного засобу на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Крім цього згідно з пунктом 2.4 Правил дорожнього руху водій зобов`язaний пред`явити для перевірки документи і дaти можливість перевірити номери вузлів і aгрегaтів і комплектність трaнспортного зaсобу.

Згідно пункту 2.1 а Правил Дорожнього Руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Суд критично оцінює, а тому не приймає до уваги, показання свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що за кермом автомобіля знаходився він, а не ОСОБА_1 , оскільки іншими належними та допустимими доказами це не підтверджено. Крім того, показання позивача та свідка не співпадають в частині місця складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки позивач пояснив, що це фактично відбувалось у приміщенні магазину, в той час як свідок зазначив, що подія відбувалась на вулиці.

Проте, доказів, які б спростовували доводи позивача в частині не здійснення поліцейським при розгляді справи заходів для належного доведення факту вчинення правопорушення, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про неправомірність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БАБ № 339468 від 31 січня 2022 року, а тому є підстави для її скасування та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Таким чином, в зв`язку з задоволенням позовних вимог судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 496,20 грн. підлягають до стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 74, 77, 139, 143, 252, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора СРПП Відділення поліції № 1 Волноваського відділу Головного управління національної поліції в Донецькій області Іванова Д.О. від 31.01.2022 року серії БАБ № 339468 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області (адреса: м. Маріуполь, пр.Нахімова,86, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може також може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя О.М. Якішина