Справа № 420/13248/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/13248/20
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А:

30 листопада 2020 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці в Одеській області, в якій з врахуванням уточнень до предмета позовних вимог (вхід.№ЕП/6594/21 від 15.03.2021року) просила:

визнати протиправними дії Головного управління Держпраці в Одеській області щодо винесення постанови від 22.10.2020 №ОД861/1577/АВ/П/ТД-ФС про притягнення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідальності;

визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 22.10.2020 № ОД861/1577/АВ/П/ТД-ФС.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у контролюючого органу відсутні передбачені нормами законодавства підстави для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 . Наказ про проведення інспекційного відвідування прийнято на підставі службової записки інспектора Барського В., яка не узгоджується із вимогами Закону України №877-V та Порядку №823 для можливості її кваліфікації як підстави, яка обумовлювала законність дій відповідача щодо проведення інспекційного відвідування.

Крім того, ані під час інспекційного відвідування, ані в будь-який інший час вимога інспектора праці щодо надання визначеного переліку документів, як і засобів відеофіксації такого відвідування позивачем не отримана.

Працівники, щодо яких встановлено відповідачем порушення в частині не укладення трудових договорів, виконували для позивача певну роботу за цивільно-правовими угодами і позивач мав намір надати докази укладання цивільно-правових угод під час подання скарги до Голови Держпраці.

Також винесення постанови про накладення штрафу здійснено 22.10.2020, тобто в період оскарження позивачем припису від 23.09.2020, що свідчить про порушення п.26 Порядку №823.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що у нього були підстави для проведення інспекційного відвідування позивача, враховуючи наявну інформацію про розбіжність між фактичними показниками кількості працівників позивача та звітними показниками ФОП ОСОБА_1 . Під час проведення інспекційного відвідування адміністратору суб`єкта господарювання вручено направлення, надана вимога про надання документів та інспектори Держпраці були допущені до інспекційного відвідування. Під час останнього встановлено перебування в закладі трьох осіб, з якими не оформлені трудові договори. Відповідач ставить під сумнів виконання роботи цими особами за цивільно-правовими угодами, оскільки такі угоди не були надані під час відвідування, та особи не зазначали про наявність таких угод. Враховуючи виявлені порушення, відповідачем правомірно складено припис та застосовані до позивача штрафні санкції за оскаржуваною постановою від 22.10.2021.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у задоволенні позовної заяви фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняте нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема, апелянт наводить доводи щодо наявності між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 цивільно-правових угод щодо надання послуг, що свідчить про відсутність між ними трудових відносин. Відповідачем не доведено відсутність вищевказаних угод. Також перебування перерахованих осіб за адресою перевірки не є безумовною обставиною, яка підтверджує факт здійснення ними трудових обов`язків з позивачем без укладення трудового договору.

Крім того, право надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається скаржнику як на всіх стадіях контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеженням судом предмету дослідження. Вказана позиція підтримана Верховним Судом у постановах по справам №806/434/16 від 12.11.2018, №820/12113/15 від 24.01.2019, №820/6512/16 від 12.02.2019.

Також акт інспекційного відвідування мітить посилання на невстановлену особу «Марія» хоча жодна з опитуваних осіб не назвала себе таким іменем.

Повідомлення відповідача від 05.10.2020 про розгляд справи не містить місце, дату та час такого розгляду, а тому відповідач сам обмежив позивача у подачі відповідних доказів.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Головним державним інспектором Барським В. на ім`я т.в.о. начальника ГУ Держпраці в Одеській області подано службову записку, згідно якої за аналізом інформації ЄДРПОУ та реєстру платників єдиного податку стосовно ФОП ОСОБА_1 , а також керуючись, зокрема, п.п.3 п.5 Порядку №823, інспектор прохав прийняти рішення щодо здійснення інспекційного відвідування останньої з питань забезпечення застосування правових норм щодо використання праці, зокрема, з питань виявлення неоформлених трудових відносин (а.с. 144-145).

Відповідно до наказу Головного управління № 2359 від 03.09.2020 та направлення №15/01-29-1879 від 03.09.2020 головним державним інспекторам відділу з питань трудових відносин Управління з питань праці Головного управління Барському В.О., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 доручено здійснити у період з 04 по 17 вересня 2021 року (включно) позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 рнокпп: НОМЕР_1 , місцезнаходження АДРЕСА_1 , здійснює господарську діяльність на пляжному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 з питань забезпечення застосування правових норм щодо використання праці та з інших подібних питань, які передбачені п.п. 3.1, п.п. 3.9, п.п. 3.10 розділу 3 частини І акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує наймау працю, затвердженого наказом Мінсоцполітики України від 18.08.2017 №1338, зокрема, з питань виявлення неоформлених трудових відносин (а.с. 146).

11.09.2020 інспектором праці складена вимога про надання документів №ОД867/1577/ПД із зобов`язанням ФОП ОСОБА_1 у строк до 14-00 год 15 вересня 2020 року надати до огляду оригінали та завірені належним чином копії документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування до приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (або АДРЕСА_4 ) (а.с.148-148).

З долученого до матеріалів справи відоезапису вбачається, що вищевказані наказ, направлення та вимогу з попереднім пред`явленняям службових посвідчень вручено працівнику ФОП ОСОБА_1 , а саме адміністратору ОСОБА_7 11.09.2020 (а.с. 187).

Вищеназваними державними інспекторами у період з 11.09.2020 по 17.09.2020. проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за наслідком якого складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 17.09.2020 №ОД861/1577/АВ, у висновках котрого наголошено на використанні ФОП ОСОБА_1 праці трьох найманих працівників, зокрема: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 без належного оформлення трудових правовідносин, що призвело до порушення вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України (а.с. 151-157).

По змісту акту зазначено, що на вимогу від 11.09.2021 №ОД861/1577/ПД нею надані документи, що підтверджують укладання трудових договорів із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 (наказ №2 від 19.06.2021), а також договір про співробітництво (партнерство) від 01.06.2020 №1 укладений із підприємцем та ФОП ОСОБА_13 (рнокпп: НОМЕР_2 ).

Вказаний акт містить відмітку позивача про ознайомлення та незгоду з його висновками із зазначенням про бажання подальшого оскарження. Також позивач вказала, що відеозаписи на момент підписання їй не представлені (а.с. 157).

17.09.2021 перед складенням вищевказаного акту позивач подала пояснення, згідно яких довела до відома інспектора ОСОБА_14 , що діяльність на пляжі Отрада, кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ведеться на ФОП ОСОБА_1 (торгівля алкогольними напоями) та ФОП ОСОБА_13 (діяльність по реалізації послуг пляжу та продуктів харчування (кухня)). На ФОП ОСОБА_1 оформлені бармен ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , адміністратор ОСОБА_7 . На та ФОП ОСОБА_13 оформлені повара ОСОБА_15 , офіціант ОСОБА_16 , бічбой ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , порто ОСОБА_19 (а.с. 149).

Також позивач вказала, що на момент перевірки 11.09.2020 жодних порушень по не працевлаштуванню не виявлено. Акт для ознайомлення їй не представлено. Після надання всіх матеріалів перевірки нею будуть надані додаткові пояснення (а.с. 150).

23.09.2020 контролюючим органом складено Припис про усунення виявлених правопорушень №ОД861/1577/АВ/П, яким позивача зобов`язано усунути порушення, виявлені під час інспекційного відвідування. Даний припис надіслано на адресу позивача 23.09.2020 (а.с. 158-159).

05.10.2020 Головним управлінням Держпраці в Одеській області складено Повідомлення про розгляд справи щодо вирішення питання про накладення штрафу №15/01-33-9690, котре надіслано на адресу позивача 06.10.2020 та отримане нею 10.11.2020 (а.с. 171-172).

16.10.2020 від позивача до ГУ Держпраці в Одеській області надійшла скарга на припис з проханням щодо його скасування де в якості доводів зазначено, що інспектори не пред`явили свої посвідчення під час проведення інспекційного відвідування, а тому виявлені та оформлені з порушенням законодавства результати його проведення не можуть бути покладені в основу рішення відповідного компетентного органу (а.с. 160).

За результатами розгляду справи про накладення штрафу, на підставі акту інспекційного відвідування від 17.09.2020 №ОД861/1577/АВ, першим заступником начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Байдюк С.В. 22.10.2020 винесено постанову №ОД861/1577/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 150 000 грн (а.с.175-182), з розрахунку на трьох не працевлаштованих осіб.

Вважаючи вказану постанову Головного управління Держпраці в Одеській області від 22.10.2020 № ОД861/1577/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення протиправною, позивач звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувану постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 22.10.2020 №ОД861/1577/АВ/П/ТД-ФС Головним управлінням Держпраці в Одеській області винесено правомірно, ґрунтовно та з дотриманням приписів чинного законодавства України, а відтак законодавчо передбачені підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні. Під час інспекційного відвідування особи, які були присутні на місці здійснення господарської діяльності позивачем, представлялися, називаючи свої дані, та надаючи відповідні пояснення, що зафіксовано на DVD-диску. ОСОБА_7 зазначила, що є адміністратором закладу, та саме їй вручено направлення на інспекційне відвідування, а також вимогу про надання документів. При цьому, ОСОБА_7 отримала документи, не зазначаючи, при цьому, щодо неможливості їх прийняття, що у свою чергу свідчить про допуск інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування. Правомірність спірного рішення суб`єкта владних повноважень судом оцінено саме на момент його винесення, адже на момент винесення спірної постанови у контролюючого органу було відсутнє документальне підтвердження наявності саме цивільно-правових відносин між позивачем та вище окресленими особами.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судова колегія звертає увагу, що згідно ч.4 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" 05 квітня 2007 року № 877-V, ст. 259 КЗпП України, пунктів 1, 4, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабміну України від 11 лютого 2015 року № 96, Положення про Головне управління Держпраці в Одеській області, затвердженого наказом Держпраці №84 від 03.08.2018, останнє є уповноваженим органом щодо винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обмежуються відсутністю трудових відносин між позивачем та виявленими особами, що підтверджується відповіданими доказами, які, на думку апелянта, судом першої інстанції необґрунтовано не враховано.

За таких умов, вірне вирішення спору залежить від факту встановлення наявності ознак цивільно-правових договорів укладених між ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також можливості їх врахування при вирішення спірних правовідносин.

Також додаткову оцінку слід надати питанню наявності у відповідача обов`язку щодо повідомлення позивача про місце, дату та час розгляду справи про порушення трудового законодавства.

Проаналізувавши норми ст.ст.2,21-24 КЗпП України, ст.ст.626,638,837,901-902 ЦК України, судова колегія формує висновки, що основною ознакою, яка відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності, гарантії та компенсації передбачені для працівника, а також обов`язки роботодавця залишаються за його межами.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, виконавець не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Такі висновки узгоджуються із сталою правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 804/6962/17, від 29 вересня 2021 року у справі № 825/1943/18, від 13 жовтня 2020 року у справі № 809/1185/16, від 13 жовтня 2020 року у справі № 825/446/17, від 17 грудня 2020 року у справі № 160/1179/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 0540/5987/18-а, від 04 березня 2021 року у справі № 0840/3691/18, від 07 квітня 2021 року у справі № 580/1823/19, від 13 квітня 2021 року у справі № 620/4113/18, та від 22 липня 2021 року у справі № 360/1955/19, від 28 липня 2021 року у справі № 2040/8124/18 та від 23 вересня 2021 року № 280/1379/19.

Подані позивачем до суду договори про надання послуг, які укладено між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за формою та змістом мають ознаки цивільно-правових договорів, що вбачається з визначеного в них предмету, об`єму та порядку надання послуг (т.1 а.с. 66-75).

Також обраний позивачем спосіб захисту шляхом подачі до суду вищевказаних договорів, а не заперечень факту наявності будь-яких відносин з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підтверджує, що перераховані особи дійсно працювали на ФОП ОСОБА_1 в день їх виявлення відповідачем.

Разом з тим, судом першої інстанції обґрунтовано не враховано такі договори в якості належних доказів, що підтверджується наступним правовим регулюванням та висновками суду.

Відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України ставка ПДФО становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Позивачем в якості доказів виконання цивільно-правових договорів надано відповідні акти приймання-передачі, проте наведені докази не підтверджують факт їх виконання, зокрема: сплати податку із суми винагороди за виконану по договорах роботи.

За таких умов, колегія суддів не вважає надані позивачем докази достатніми, а тому вони не підтверджують факт існування у позивача з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 цивільно-правових відносин.

Крім того, слід врахувати процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, яку визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 (далі, також - Порядок № 823).

Відповідно до п. 11 Порядку №823 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Відповідно до п.10 Порядку № 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право, зокрема:

під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Наявні в матеріалах відеозаписи підтверджують факт вручення 11.09.2020 вимоги №ОД867/1577/ПД від 11.09.2020 про надання документів, які, зокрема, стосуються оформлення працівників при прийнятті їх на роботу, працівнику ФОП ОСОБА_1 , а саме адміністратору ОСОБА_7 (а.с. 187).

Станом на дату складення акту інспекційного відвідування 17.09.2020 позивачем надано докази укладення трудових договорів із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . Однак щодо виявлених інших трьої осіб ФОП ОСОБА_1 не надано доказів наявності будь-яких правовідносин.

Вказаний акт позивач отримала наручно 17.09.2020, що підтверджується відповідним підписом із зазначенням про незгоду з його висновками та бажання здійснити оскарження.

Відповідно до п.18 Порядку № 823 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Вказане правове регулювання свідчить, що незгода з актом має бути проявлена шляхом подання зауваження протягом трьох днів з дня його підписання.

Надані позивачем до суду договори свідчать про факт їх укладення 10.09.2020, тобто за день до початку перевірки.

При цьому, їх відповідачу не надано як на виконання вимоги від 11.09.2020 так і шляхом оформлення відповідних зауважень до акту, який чітко визначав суть допущених порушень позивачем.

За таких умов, виявлення вказаних договорів лише на стадії судового розгляду, відсутність належних доказів їх виконання ставить під сумнів факт їх існування під час проведення перевірки з 11.09.2020 по 17.09.2020.

Посилання апелянта на викладені в постановах Верховного Суду по справам №806/434/16 від 12.11.2018, №820/12113/15 від 24.01.2019, №820/6512/16 від 12.02.2019 правові висновки, що право надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається скаржнику як на всіх стадіях контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеженням судом предмету дослідження судова колегія відхиляє, оскільки вбачає відмінний предмет спору, який у вищевказаних справах стосувався перевірок проведених податковими органами на підставі приписів ПК України.

В даному випадку згідно Порядку №823 позивач мала неодноразову можливість для своєчасного та належного доведення дотримання нею норм трудового законодавства, проте нею не скористалася.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що між позивачем та її представником адвокатом Колесніченко Б.В. 01.10.2020, тобто за три тижні до дати прийняття оскаржуваної в даній справі постанови про накладення штрафу, укладено договір про надання правової допомоги.

При цьому, в цей час адвокатом, який безумовно освідчений про порядок проведення перевірок відповідачем та мав повну інформацію про суть виявленого порушення, жодним чином не забезпечив подачу до органу Держпраці доказів укладення вищевказаних цивільно-правових договорів, а здійснено запити щодо отримання документів проведеної перевірки, зокрема, копії наказу від 03.09.2020, направлення від 03.09.2020, доказів направлення вимоги від 11.09.2020, які, як встановлено в ході розгляду даної справи, належним чином вручено представнику відповідача 11.09.2020.

Норми ст. 265 КЗпП України передбачають відповідальність за порушення законодавства про працю.

Частиною 2 ст. 265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. №509 (далі Порядок №509).

З урахуванням зазначеного п. 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, в тому числі, акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

Дані норми свідчать про право керівника територіального органу Держпраці накласти штраф на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Аналіз наведених положень Порядку № 509 свідчить про відсутність у відповідача обов`язку повідомляти суб`єкта господарювання про конкретне місце, дату та час розгляду справи про накладення штрафу.

При цьому, 05.10.2020 органом Держгеокадастру засобами поштового зв`язку здійснено своєчасне повідомлення позивача про дату отримання акту інспекційного відвідування. Отримання позивачем вказаного повідомлення лише 10.11.2020 є його власною відповідальністю, що не спростовує дотримання відповідачем положень Порядку № 509.

За таких умов, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують наявність підстав для винесення оскаржуваної постанови, а також відповідність дій Головного управління Держпраці в Одеській області вимогам чинного законодавства України та їх здійснення у порядку,спосіб та в межах наданих повноважень.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляції вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко