Справа № 160/112/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2022 року Справа № 160/112/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
05 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що вона 26 березня 2021 року вперше та повторно 18 листопада 2021 року зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через відділ обслуговування громадян (сервісний центр), що розташований у м.Кам`янське із заявами про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
12 січня 2022 року на адресу відповідача надіслано ухвалу про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками.
27 січня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано копію позовної заяви з додатками, що підтверджується розпискою про отримання, яка міститься в матеріалах справи.
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .
26 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п.2 п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.04.2021 року №6 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 " визначено, що згідно наданих документів про стаж (свідоцтво про народження дитини, трудова книжка) загальний стаж складає 10 років 08 місяців 05 днів.

До стажу не враховано період навчання 01.09.1983-15.07.1986, оскільки прізвище в дипломі не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб.

Довідка про заробітну плату №63 від 23.02.2021 року потребує уточнення відповідною довідкою, оскільки прізвище в довідці не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб.

До пільгового стажу не враховано періоди роботи згідно пільгових довідок №018-1-249 від 24.03.2021 року та 0148-1-250 від 24.03.2021 року, №018-1-251 від 24.03.2021 року, оскільки відсутня довіреність на І.В.Іларіошина - заступника голови правління АТ "Дніпроазот" та прізвище в пільгових довідках не відповідає прізвищу у свідоцтві про шлюб.

Враховуючи викладене позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п.2 п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 29 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту - задоволено у повному обсязі та вирішено:

Встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 трудової книжки серії НОМЕР_2 , яка видана на ім`я " ОСОБА_2 ".

Встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 диплому серії № НОМЕР_3 від 15.07.1986 року виданого на ім`я " ОСОБА_3 ".

Встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про заробітну плату №63 від 23.02.2021 року виданої АТ "Дніпроазот" на ім`я ОСОБА_3 .

Встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пільгових довідок №018-1-249 від 24.03.2021 року та 0148-1-250 від 24.03.2021 року, №018-1-251 від 24.03.2021 року виданих АТ "Дніпроазот" на ім`я ОСОБА_3 .

18 листопада 2021 року ОСОБА_1 повторно звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року.

Позивача повідомлено, що необхідний страховий стаж згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 25 років.

Страховий стаж особи 27 років 2 місяці 27 днів.

Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і становить 10 років. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на І рік за кожні 2 роки такої роботи.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви: пільговий стаж особи становить 7 років 9 місяців 19 днів, за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

До пільгового стажу не зараховано навчання згідно диплому № НОМЕР_3 у середньому профтехучилищу №23 з 01.09.1983 по 15.07.1986 як навчання за фахом, оскільки за записами диплому заявниці присвоєно кваліфікацію апаратник-лаборант хімічного виробництва, що не відповідає назві посади на виробництві.

Особа матиме право на пенсійну виплату відповідно до пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Список №2 після досягнення 57 років з 26.02.2025.

Враховуючи викладене позивачу повторно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року.

Позивач, вважаючи відмову відповідача у призначені їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року та не зарахуванні спірного періоду до страхового стажу протиправними та такими, що порушують гарантовані Конституцією України соціальні права позивача на пенсійне забезпечення, що стало підставою для звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки .1970 року народження і старші після "досягнення ними такого віку: 53 роки - з 1 жовтня 1967року по 31 березня1968 року

Згідно з частиною 3 статті 114 Закону №1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Судом встановлено, що станом на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач досягла віку 53 років.

За даними трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 загальний трудовий стаж становить 27 років 2 місяці та 29 днів, який складається з наступних періодів:

01.09.1983 - 15.07.1986 - навчання в Дніпродзержинському СПТУ №23;

17.07.1986 - 04.05.1994 - робота в Дніпродзержинському виробничому об`єднанні «АЗОТ» на посаді лаборанта хімічного аналізу третього розряду в цеху флотореагентів;

05.05.1994 - 30.09.1996 - робота в СП «Амінокор» на посаді лаборанта хіманалізу 4 (четвертого) розряду;

01.10.1996 - 29.06.2002 - робота в АТЗТ Холдингова компанія «СІНТЕКО» на посаді лаборанта хіманалізу 4 розряду виробництва інгібіторів корозії.

09.07.2002 - 03.07.2003 - перебувала на обліку в Дніпродзержинському міському центрі зайнятості;

30.12.2010 - 31.05.2018 - робота у ФОП ОСОБА_4 на посаді адміністратора спортивно-оздоровчого комплексу;

14.06.2018 - 17.06.2018 - перебувала на обліку у Кам`янському міському центрі зайнятості.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 29 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту - задоволено у повному обсязі та вирішено:

Встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 трудової книжки серії НОМЕР_2 , яка видана на ім`я " ОСОБА_2 ".

Встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 диплому серії № НОМЕР_3 від 15.07.1986 року виданого на ім`я " ОСОБА_3 ".

Встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про заробітну плату №63 від 23.02.2021 року виданої АТ "Дніпроазот" на ім`я ОСОБА_3 .

Встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пільгових довідок №018-1-249 від 24.03.2021 року та 0148-1-250 від 24.03.2021 року, №018-1-251 від 24.03.2021 року виданих АТ "Дніпроазот" на ім`я ОСОБА_3 .

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Щодо включення періоду навчання позивача в Дніпродзержинському СПТУ №23 з 01.09.1983 по 15.07.1986 до пільгового стажу для призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про професійно-технічну освіту» №103/98-ВР первинна професійна підготовка це здобуття професійно-технічної освіти особами, які раніше не мали робітничої професії, або спеціальності іншого освітньо-кваліфікаційного рівня, що забезпечує відповідний рівень професійної кваліфікації, необхідний для продуктивної професійної діяльності.

Статтею 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про професійно-технічну освіту» до професійно-технічних навчальних закладів належать, зокрема, професійно-технічні училища відповідного профілю та навчально-курсовий комбінат.

Згідно зі ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах, і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

За приписами статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року №103/98-ВРчас навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно наданого позивачем диплому №315568 вбачається, що вона навчалася з 01.09.1983 - 15.07.1986 за професією «апаратник хімічного виробництва з вмінням виконувати роботу лаборанта хімічного аналізу 2-го розряду».

15 липня 1986 року після закінчення училища позивач отримала кваліфікацію апаратник - лаборант хімічного виробництва третього розряду, що також підтверджено копією довідки №133 від 26 квітня 2021 року Кам`янського професійного ліцею та з 17 липня 1986 року була прийнята на роботу в цех флотореагентів Дніпродзержинського виробничого об`єднання «АЗОТ» на посаду лаборанта хімічного аналізу третього розряду, яка відповідає фаху набутої нею професії.

З урахуванням викладених обставин справи та долучених доказів, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача в частині не зарахування до пільгового стажу періоду навчання згідно диплому № НОМЕР_3 у середньому профтехучилищу №23 з 01.09.1983 по 15.07.1986 як навчання за фахом.

Щодо періоду роботи позивача з 05.05.1994 по 30.09.1996 в СП «Амінокор» на посаді лаборанта хіманалізу 4 (четвертого) розряду та періоду роботи в ЗАТ ХК «СІНТЕКО» на посаді лаборанта хіманалізу 4 розряду виробництва інгібіторів корозії з 01.10.1996 по 29.02.2002, суд зазначає наступне.

Наказом Дніпродзержинського виробничого об`єднання «АЗОТ» від 04.05.1994 року №306 «О создании СП «Аминокор» (назва російською мовою у відповідності до тексту наказу), який був виданий на підставі наказу Фонду державного майна України від 16.03.94 року №134, на базі цеха флотореагентів Дніпродзержинського виробничого об`єднання «АЗОТ» було утворене спільне українсько-російське підприємство - СП «Амінокор».

З 05 травня 1994 року (запис.№5 трудової книжки) позивача було прийнято на роботу по переведенню до СП «Амінокор» лаборантом хіманалізу 4 (четвертого) розряду, де вона працювала до 30.09.1996 року.

Відповідно до пункту 10 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року № 1451/11731, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442, та розробленими на виконання цієї постанови.

За даними відділу державної юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Кам`янської міської ради (лист від 30.11.2021 №22-К) скасування (ліквідація) підприємства відбулось -07.11.2002 року внаслідок визнання зазначеного підприємства банкрутом та затвердження ліквідаційного балансу рішенням Арбітражного суду Дніпропетровської області 26.05.2000 по справі Б/15-236/98.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до листа управління Кам`янської міської ради щодо отримання документів по СП «Амінокор» було отримано відповідь за №К-1640/03-09 від 30.11.2021 року щодо відсутності можливості надати документи для підтвердження пільгового стажу позивача через те, що накази з особового складу, основної діяльності, атестації робочих місць, відомості нарахування заробітної плати робітникам підприємства на довгострокове зберігання до архівного управління Кам`янської міської ради не передавались.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10. Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".

Відповідності до п.2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

У той же час суд вважає належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язанні Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах спірні періоди, а саме:

- період навчання позивача в Дніпродзержинському середньому профтехучилище №23 з 01.09.1983 року по 15.07.1986 рік;

- період роботи на спільному підприємстві «Амінокор» () з 05.05.1994 року по 30.09.1996 рік;

- період роботи в закритому акціонерному товаристві холдингова компанія «СІНТЕКО» () з 01.10.1996 року по 29.06.2002 рік.

Зважаючи на викладене, належним способом захисту порушеного права позивача, на думку суду, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків викладених в рішенні суду.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, відсутності відзиву на позовну заяву, та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 908,00 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ КБ "Приватбанк" від 29 грудня 2021 року №0.0..1.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.11.2021 року за №56 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , період навчання в Дніпродзержинському середньому профтехучилищі №23 з 01.09.1983 року по 15.07.1986 рік; період роботи на спільному підприємстві «Амінокор» () з 05.05.1994 року по 30.09.1996 рік; період роботи в закритому акціонерному товаристві холдингова компанія «СІНТЕКО» () з 01.10.1996 року по 29.06.2002 рік до пільгового стажу за Списком №2, який враховується при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вищевказаних періодів навчання та роботи.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник