Справа № 345/5124/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 рокуСправа № 345/5124/21 пров. № А/857/2853/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Затолочного В.С., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління з питань надзвичайних ситуацій Калуської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - головний спеціаліст - інспектор з паркування відділу муніципальної інспекції Управління з питань надзвичайних ситуацій Калуської міської ради Науменко Сергій Сергійович, про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2021 року (суддя Мигович О.М., м.Калуш),-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління з питань надзвичайних ситуацій Калуської міської ради (далі Управління), в якому просив скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) від 23.06.2021 серії КА№0563 (далі Постанова №0563) та від 6.08.2021 серії КА№0896 (далі Постанова №0896).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

У доводах апеляційної скарги, з урахуванням доповнень (а.с.56-57), вказує, що відповідачем не надано жодного документального підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, окрім фотографій які зроблені з недотриманням вимог законодавства. Вказує на відмінність понять «газон» та «прибудинкова територія», і що здійснив стоянку саме на прибудинковій території.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, в судове засідання не надіслав свого представника про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів, які підтверджують факт порушення позивачем пункту 15.10 «є» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР), що свідчить про доведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятих ним постанов.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.06.2021 о 15:10 та 06.08.2021 о 12:00 позивач на транспортному засобі Jeep Patriot, номерний знак НОМЕР_1 на вул.Б.Хмельницького, 8 в м.Калуші здійснив стоянку на газоні, чим порушив вимоги пункту 15.10 «є» ПДР.

На підставі наведеного, головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу муніципальної інспекції Управління з питань надзвичайних ситуацій Калуської міської ради Науменко С.С. (далі Інспектор) було винесено Постанову №0563 та Постанову №0896, по кожній з них позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн(а.с.6-7).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюється ПДР.

Пунктом 15.10 «є» ПДР регламентовано заборону стоянки на газонах.

Поняття «стоянка» та «газон» наведено в пункті 1.10 ПДР, а саме:

стоянка - це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;

газон - це ділянка однорідної території із дерновим покривом, який штучно створюється шляхом посіву і вирощування дерноутворювальних трав (переважно багаторічних злаків) або одернування.

Частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями статті 283 КУпАП закріплено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно примітки до статті 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Стосовно покликань апелянта на неналежність доказів, якими підтверджується вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме невідповідність фотографій та технічного засобу яким виконані фотографії вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» метрологічна діяльність - діяльність, пов`язана із забезпеченням єдності вимірювань, а метрологія - це наука про вимірювання та їх застосування. Приладом Lenovo TabM10(HD) здійснювалася фотофіксація, однак він не здійснює жодних вимірювань, а тому стверджувати про його відповідність та відповідність здійснених ним фотографій вимогам ДСТУ немає підстав.

Більше того, статтею 251 КУпАП передбачено невичерпний перелік доказів в справах про адміністративні правопорушення. Таким чином, фотофіксування правопорушення допускається, у тому числі і на планшет (в даному випадку Lenovo TabM10(HD), оскільки він має функцію фотозйомки, тобто знімання під час вчинення правопорушення на планшет, не суперечить вимогам зазначеної норми права.

Стосовно покликань апелянта, що стоянка була здійснена не на газоні, а на прибудинковій території апеляційний суд зазначає наступне.

Поняття «газону» наведено вище. З фотографій які містяться в матеріалах справи видно, що позивач здійснив стоянку на території, яка засіяна травою та огороджена бордюрним каменем, що розділяє зелену зону та проїжджу частину. Посилання відповідача, що не кожні зелені насадження є газоном є надуманими і не можуть розглядатися як підстава для скасування оскаржуваних постанов.

Інші міркування та доводи апелянта свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи та довільне в свою користь тлумачення норм матеріального права, що не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді В. С. Затолочний
О. І. Мікула