Справа № 640/19766/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 лютого 2022 року

Київ

справа №640/19766/20

адміністративне провадження №К/990/4980/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна будівельна компанія «Новобуд» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2022 у справі №640/19766/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна будівельна компанія «Новобуд» до Державної податкової служби України про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна будівельна компанія «Новобуд» (далі - ТОВ «ПБК «Новобуд», позивач, скаржник) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової служби України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії №29746/41600317/2 від 26.06.2020 та №1612561/41600317 від 04.06.2020 ДПС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкової накладної від 14.05.2020 №2 на суму 1900000 грн, реєстраційний номер в Єдиному реєстрі податкових накладних ;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, податкову накладну №2 від 14.05.2020 на суму 1900000 грн, реєстраційний номер в єдиному реєстрі податкових накладних , датою фактичного надходження для реєстрації - 29.05.2020, складену ТОВ ««ПБК «Новобуд».

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 28.04.2021 адміністративний позов задовольнив.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 11.01.2022 апеляційну скаргу ДПС України задовольнив. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 скасував та прийняв нове рішення про відмову в позові.

07.02.2022 до суду надійшла касаційна скарга ТОВ «ПБК «Новобуд», направлена до суду поштою 04.02.2022.

У касаційній скарзі заявлено вимоги про скасування постанови апеляційного суду про відмову в задоволенні позову і залишення в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Як вбачається зі змісту рішення суду першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, суд встановив, що позивач надав податковому органу письмові пояснення, до яких додав докази на підтвердження інформації, зазначеної у розрахунку коригування, до якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з вимогами пункту 201.16 статті 201 ПК України. За наслідками аналізу указаних документів суд погодився з доводами ТОВ «ПБК «Новобуд», що сукупність наданих первинних документів свідчить про реальність спірних господарських операцій, а рішення про відмову в реєстрації розрахунку коригування від 14.05.2020 №2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції не погодився з такими висновками суду першої інстанції з тих підстав, що суд першої інстанції фактично надав оцінку рішенню Комісії Головного управління ДПС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, №1612561/41600317 від 04.06.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної, а скасував рішення комісії Державної податкової служби України №29746/41600317/2 від 26.06.2020, прийняте за наслідками адміністративного оскарження. З посиланням на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 27.04.2020 у справі №360/1050/19, апеляційний суд вказав, що рішення ДПС України, прийняте за результатами розгляду скарги, не є юридично значимим для позивача, адже не має безпосереднього впливу на його суб`єктивні права та обов`язки шляхом позбавлення можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку. Суд апеляційної інстанції визнав помилковими висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у межах обраного позивачем способу захисту. При цьому апеляційний суд вказав, що рішення №1612561/41600317 від 04.06.2020 про відмову у реєстрації податкової накладної є чинним, оскільки не скасовано.

1. У касаційній скарзі позивач вказує, що, керуючись висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.04.2020 у справі №360/1050/19, суд апеляційної інстанції не врахував, що у наведеній ним справі суд касаційної інстанції частково задовольнив касаційну скаргу податкового органу та скасував рішення судів попередніх інстанцій лише в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ДФС України, прийнятого за результатами розгляду скарги. В частині визнання протиправним та скасування рішення податкового органу про відмову у реєстрації податкової накладної судові рішення були залишені без змін. Разом з тим, суд апеляційної інстанцій у цій справі не врахував, що рішенням Окружного адміністративного суд міста Києва від 28.04.2021 було також скасоване рішення №1612561/41600317 від 04.06.2020. Скаржник вважає, що апеляційний суд помилково вважав нескасованим указане рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Однак, колегія суддів вважає недостатнім наведене скаржником обґрунтування в цій частині для відкриття касаційного провадження. Зокрема, скаржник взагалі не наводить конкретний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як цього вимагають положення пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.

При цьому колегія суддів враховує, що за змістом касаційної скарги скаржник вказує про неврахування апеляційним судом висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 27.04.2020 у справі №360/1050/19. Зазначене обґрунтування колегія суддів вважає недостатнім для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки при поданні касаційної скарги на цій підставі недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, не можна визнати подібними.

Колегія суддів, проаналізувавши зміст наведеної скаржником постанови Верховного Суду, позбавлена можливості встановити її взаємозв`язок зі справою, у якій подано касаційну скаргу, виходячи з такого.

У справі №360/1050/19 Верховним Судом було розглянуто позовні вимоги ТОВ «НВК ОТМ» до двох відповідачів: Головного управління ДФС у Луганській області, Державної фіскальної служби України. Предметом спору у цій справі було визнання протиправними та скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної та рішення про результати розгляду скарги, поданої в процесі адміністративного оскарження. Перевіривши правильність застосування норм пунктів 201.10, 201.16 статті 201 ПК України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінеті Міністрів України від 21.02.2018 №117, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є формальним, оскільки об`єктивно не містить чіткого визначення підстав та мотивів його прийняття, так само як і мотивів прийняття чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів. Водночас, Верховний Суд за наслідками аналізу приписів пунктів 56.1, 56.2, 56.10 статті 56 ПК України не погодився з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ДФС України, прийнятого за результатами розгляду скарги ТОВ «НВК ОТМ», та вказав, що спірне рішення не є юридично значимим для позивача.

Натомість, за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, відповідачем була лише Державна податкова інспекція України. Підставою скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції та прийняття нового про відмову у позові, зокрема, слугувало те, що саме по собі рішення ДПС України №29746/41600317/2 від 26.06.2020 не юридично значимим для позивача, а з огляду на обраний ТОВ «ПБК «Новобуд» спосіб захисту порушеного права рішення №1612561/41600317 від 04.06.2020 є чинним.

Отже, фактично суб`єктний склад учасників відносин у справі №360/1050/19 є відмінним від справи № 640/19766/20, у якій подано касаційну скаргу.

Поряд з цим, колегія суддів бере до уваги доводи касаційної скарги, що ТОВ «ПБК «Новобуд» подавало до суду першої інстанції клопотання про залучення як співвідповідача у справі Головне управління ДПС у Київській області. Водночас, скаржник лише вказав про існування таких обставин та долучив до матеріалів касаційної скарги копію указаного клопотання, адресованого суду першої інстанції, але не зазначив: чи було вказане клопотання задоволено судом першої інстанції; які саме висновки апеляційного суду спростовують ці обставини у взаємозв`язку із визначеними частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження. Стверджуючи, що суд апеляційної інстанції не врахував, що Верховний Суд відповідно до постанови від 27.04.2020 у справі №360/1050/19 дійшов висновку лише про часткове скасування рішень судів попередніх інстанцій, скаржник як не зазначає, яким чином такий висновок є застосовним до обставин справи №640/19766/20 з урахуванням суб`єктного складу останньої, так і не вказує про порушення апеляційним судом чи судом першої інстанції норм процесуального права, які б унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судового рішення має бути викладено з урахуванням наведених вище мотивів. При цьому скаржник має врахувати, що касаційна скарга до суду надходить без справи, у зв`язку з чим у суду касаційної інстанції відсутня можливість перевірити, чи повідомлялись ТОВ «ПБК «Новобуд» суду апеляційної інстанції відомості про його вимогу залучити як співвідповідача у справі Головне управління ДПС у Київській області. З огляду на вказане, скаржник має обґрунтувати свою позицію і в цій частині, в тому числі, шляхом надання відповідних доказів, зокрема копії відзиву на апеляційну скаргу.

2. Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у цій справі Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 04.09.2020 відкрив провадження у справі і обрав форму здійснення адміністративного судочинства - спрощене позовне провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

В касаційній скарзі ТОВ «ПБК «Новобуд» зазначає, що судові рішення оскаржуються з підстав, визначених підпунктами а), б), в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Проте, колегія суддів вважає недостатнім наведене скаржником обґрунтування про наявність винятків, передбачених КАС України, для перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

Так, стверджуючи про позбавлення можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, скаржник не вказує: а) які саме обставини він позбавлений можливості спростувати; б) які положення закону позбавляють його можливості спростувати такі обставини; в) у якій конкретно справі.

Довід скаржника, що ця справа має виняткове для нього значення та значний суспільний інтерес має загальний характер, не містить належного обґрунтування, що свідчить про формальний характер вказівки на цю підставу.

Також скаржник вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. В обґрунтування таких доводів вказує про необхідність здійснення відступу від висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 27.04.2020 у справі №360/1050/19, а саме, що рішення податкового органу за результатами розгляду скарги платника податків не є юридично значимим для нього, оскільки жодних заходів його реалізації не передбачає, а залишає чинним (таким, що має обтяжувальну дію) винесене раніше рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Разом з тим, такі доводи можуть слугувати підставою для відкриття касаційного провадження згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України за умови їх належного обґрунтування. Проте, скаржник не обґрунтовує, в чому саме полягає фундаментальне значення саме цієї справи як справи незначної складності для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати наявною у судах різних інстанцій правової проблеми з вирішення спірного у цій справі питання, що б могло свідчити про фундаментальне значення розгляду цієї справи в касаційному порядку для забезпечення єдності судової практики, а стосуються незгоди із судовими рішеннями в цій конкретній справі.

Крім того, необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухваленій постанові Верховного Суду, має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України. Проте, скаржник таких вимог не дотримався. При цьому колегія суддів зазначає, що мотиви першої частини цієї касаційної скарги фактично зводяться до неврахування судами попередніх інстанцій висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 27.04.2020 у справі №360/1050/19, про необхідність відступу від висновків якої вказує скаржник вже при мотивуванні підстав для відкриття касаційного провадження згідно з вимогами частини п`ятої статті 328 КАС України.

Таким чином, скаржнику слід визначитись, на підставі якого конкретно пункту (1 чи 2) частини четвертої статті 328 КАС України він оскаржує постанову апеляційного суду з наведенням обґрунтування подібності правовідносин у справах №640/19766/20 та №360/1050/19.

У зв`язку з наведеним скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.

Водночас суд вважає за необхідне роз`яснити скаржникові, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 - 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України)

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або які зібрані у справі докази судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про не дослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

3. Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Скаржник додав до касаційної скарги платіжне доручення №1009 від 02.02.2022 про сплату судового збору в сумі 4962 грн, що не відповідає розміру, встановленому законом.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 грн).

Позов у цій справі заявлено юридичною особою у 2020 році, який містить дві вимоги немайнового характеру. З огляду на наведене, за подання касаційної скарги у цій справі сплаті підлягає судовий збір в сумі 8408 грн ((2102 грн + 2102 грн) х 200 %).

ТОВ «ПБК «Новобуд» до касаційної скарги додало платіжне доручення №1009 від 02.02.2022 про сплату за подання касаційної скарги судового збору в сумі 4962 грн, відповідно, сума недоплати складає 3446 грн (8408 грн - 4962 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Символ звітності банку - 207

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна будівельна компанія «Новобуд» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2022 у справі № 640/19766/20 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- надання платіжного документа про доплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі встановленому Законом № 3674-VI;

- надати уточнену касаційну скаргу, у якій навести обґрунтування наявності у цій справі винятків, передбачених пунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржникові.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко М.М. Яковенко