Справа № 307/2645/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 307/2645/21 пров. № А/857/22250/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.11.2021 року (рішення ухвалене о 13:51 хв. у м. Тячів судом у складі головуючого судді Цех Г.М., повне судове рішення складено 19.11.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В обґрунтування позовних вимог зазначив те, що постановою поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Закарпатській області рядового поліції Тішкової Світлани Мирославівни серії ЕОН 18 №4476638 від 12.07.2021 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 12.07.2021 року о 10:52:40 М-6 км водій керуючи транспортним засобом в населеному пункті рухався зі швидкістю 75 км./год., при цьому перевищив швидкість на 25 км./год. чим порушив п.12.4 ПДР, швидкість вимірювалася приладом «Трукам» ТС 008374. Вважає, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, у зв`язку з чим винесена постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає визнанню протиправною та скасуванню, виходячи з наступних мотивів. У відповідності до п.12.4. ПДР України у населеному пункті дозволяється рух зі швидкістю не більше 50 км/год., поряд з цим, ним не було допущено порушень правил дорожнього руху, а тому постанова була винесена безпідставно та не містить посилання на жодні докази, адже такі докази до постанови по справі про адміністративне правопорушення не додані. У дійсності в той день він рухався з м. Ужгород у напрямку м. Тячів на автодорозі Київ-Чоп на транспортному засобі марки «Лексус» номерний знак НОМЕР_1 та під час руху у с. Барвінок Ужгородського району транспортний засіб під його керуванням було зупинено поліцейським. Після зупинки поліцейський повідомила, що він рухався з перевищенням швидкості, на підтвердження чого показала технічний засіб вимірювання швидкості руху, на цифровому дисплеї якого було видно зображення легкового автомобіля світлого кольору, без зображення номерного знаку. З чим він не погодився, оскільки фотографія не містила зображення номерного знаку, що дозволили б ідентифікувати саме транспортний засіб, на якому він рухався і зажадав надання для ознайомлення належних доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху. На що поліцейським йому відмовлено та повідомлено, що відносно нього буде винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. На що він знову не погодився та виклав свої письмові пояснення і заперечення на окремому аркуші, який попросив долучити до матеріалів справи. За таких обставин, вважає, що поліцейським не доведено і не задокументовано факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Також, посадовою особою відповідача було порушено встановлений законом порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Оскаржувана постанова винесена без складання протоколу про адміністративне правопорушення є неправомірною і призвела до порушення його прав, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо. Разом з тим, оскаржуване ним рішення відповідача винесено 12.07.2021р. поряд з цим, копія постанови про накладення адміністративного стягнення після її винесення йому не вручалася, а була надіслана засобами поштового зв`язку 14.07.2021р. та отримана ним за місцем проживання 23.07.2021р., що стверджуються копіює поштового конверта УПП в Закарпатській області, копією роздруківки з системи відстеження поштових відправлень ПАТ «Укрпошта». Такими чином, він не мав можливості оскаржити постанову у встановленому законом порядку. З огляду на викладені обставини, просить поновити йому строк звернення до адміністративного суду, визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову серії ЕОН №4476638 від 12.07.2021 року, а також, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Закарпатській області, понесені ним у зв`язку з розглядом адміністративної справи. Просив позов задоволити.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.11.2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив скаргу ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 липня 2021 року о 11:03:03 поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Закарпатській області рядовим поліції Тішковою Світланою Мирославівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4476638, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 , 12.07.2021 року о 10:52:40 М-6 км, керуючи транспортним засобом LEXUS261 в населеному пункті рухався зі швидкістю 75 км/год., при цьому перевищив швидкість на 25 км/год. Швидкість вимірювалася приладом «Трукам» ТС 008374, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху, за що на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Як вбачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №4476638 вбачається, що копію постанови особі, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на місці розгляду справи вручено не було, а копію було надіслано 13 липня 2021 року рекомендованим листом за вих. №2477.

Згідно копії поштового конверта Управління патрульної поліції в Закарпатській області копію постанови про накладення адміністративного стягнення було відправлено ОСОБА_1 , за місцем його проживання, засобами поштового зв`язку та відповідно до роздруківки з системи відстеження поштових відправлень ПАТ «Укрпошта» №203, ним була отримана 23 липня 2021 року.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до вимог п.12.4. ПДР України, у населеному пункті дозволяється рух зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Як вбачається з фото з приладу TruCAM, на якому міститься зображення транспортного засобу марки «Лексус» номерний знак НОМЕР_1 та наявний запис, щодо виміру швидкості 75 км/год, здійсненого за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam ІІ, вбачається, що позивач вчинив адміністративне правопорушенні, а саме: 12.07.2021 року о 10:52:01 рухався по вулиці М-06,804 км зі швидкістю 75 км/г., при ліміті швидкості 50 км/г, при цьому перевищив встановлену швидкість на 25 км/г. Швидкість зафіксовано приладом TruCam із серійний номер ТС008374, чим порушив п. 12.4 ПДР - перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху не більше 50 км/г.

TruCAM є лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM ІІ, виробництва фірми Laser Technology, Inc., США .

Лазерний вимірювач швидкості TruCam 20/20 отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UA/TR.001 241/18 REV.0 та дійсний до 26.12.2028 року.

Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», та зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером 22/3/В/21/376-18. Повірка приладу LTI 20/20 TruCam II серійний номер ТС008374 повинна здійснюватися через рік після дати зазначеної у сертифікаті відповідності (23.12.2020р.), тобто починаючи з 23.12.2021 року відповідно до міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. Можливість використання вказаного виробу підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 року №04/05/02/-3560 який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ІS0/ІЕS 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, й показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 5 розділу ІV Інструкції встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржена постанова серії ЕАН № 4476638 відповідає передбаченим вимогам законодавства.

Посилання позивача та його представника на те, що оскаржувана постанова була винесена без складання протоколу про адміністративне правопорушення і призвела до порушення прав позивача, як особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі, тощо та не вручення йому копії постанови після її винесення є безпідставним та таким, оскільки згідно приєднаної копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4476638, позивач ОСОБА_1 , від роз`яснення йому прав за ст.ст. 286 та 289 КУпАП, підпису та отримання копії постанови відмовився, у зв`язку з чим вказана постанова була надіслана йому засобами поштового зв`язку рекомендованим листом вих.№2477 від 13.07.2021 року.

Таким чином, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Апеляційний суд звертає увагу, що невідповідність номерного знаку транспортного засобу LEXUS КСU 261 та зазначеного інспектором поліції в оскаржуваній постанові LEXUS КSU 261 та часу вчинення адміністративного правопорушення з різницею у 39 секунд, не спростовує факту порушення ОСОБА_1 вимог п.12.4 ПДР, тому є опискою, оскільки, як було встановлено судом, вказане порушення вчинено позивачем, який керував саме транспортним засобом марки LEXUS д.н.з. НОМЕР_1 , 12.07.2021 року о 10:52 год.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року по справі № 537/1214/17.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.11.2021 року у справі №307/2645/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 16.02.2022