Справа № 160/623/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 лютого 2022 року Справа № 160/623/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Іноземного підприємства АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Іноземного підприємства АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 19.05.2021р. №, яким нараховано 4888652,36грн. пені за порушення термінів розрахунку під час виконання зовнішньоекономічного контракту від 30.10.2017р. №AG17-00019/17014165 в частині надходження валютної виручки на поточні рахунки підприємства.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2022 року зазначена вище справа розподілена судді Туровій О.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022р. вказана позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду:

- належним чином завірених копій документів, долучених до позовної заяви, для відповідача, а також належним чином завіреної копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю представника позивача для суду;

- належним чином завіреної (підписаної) копії позовної заяви, наданої для відповідача;

- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.

31.01.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на виконання вимог ухвали суду від 17.01.2022р. від представника позивача надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви та клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Так, у вищевказаному клопотанні про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин, з огляду на те, що первинно Іноземним підприємством АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД було подано позовну заяву про оскарження дій ГУ ДПС у Дніпропетровській області про призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.03.2021р. №1276-п, за результатами якої і винесено оскаржуване в рамках цієї справи податкове повідомлення-рішення від 19.05.2021р. №, отже, без постановлення судом остаточного рішення у справі №160/9833/21 за позовом Іноземного підприємства АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій щодо призначення та проведення перевірки, враховуючи, що підставами позову у справі №160/9833/21 та у справі, що розглядається, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.05.2021р. №, є процесуальні порушення, допущені під час призначення і проведення перевірки, позивач до вирішення судом справи №160/9833/21 не міг з тих самих підстав подати до суду новий позов до того ж самого відповідача. Також позивачем зазначено, що він був позбавлений можливості сплатити судовий збір у зв`язку із арештом рахунків підприємства відповідно до постанови державного виконавця від 09.09.2021р. у виконавчому провадженні ВП 66750207, водночас, контролюючим органом було прийнято рішення про відповідність позивача критеріям ризиковості, яке майже обмежило господарську діяльність підприємства. Крім цього, позивач посилався на те, що, на його думку, щодо строків оскарження податкових повідомлень-рішень у судовому порядку мають застосовуватися приписи ст.102 ПК України, якими встановлено строк позовної давності 1095 днів. Зважаючи на наведене, Іноземне підприємство АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити такий строк.

Відповідно до п.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Дослідивши надані позивачем документи на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 17 січня 2022 року, в тому числі, клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Як слідує з позовної заяви Іноземного підприємства АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД, позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 19.05.2021 р. №, яким нараховано 4888652,36грн. пені за порушення термінів розрахунку під час виконання зовнішньоекономічного контракту від 30.10.2017р. №AG17-00019/17014165 в частині надходження валютної виручки на поточні рахунки підприємства.

Так, відповідно до ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, ч.3 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Так, п.102.1 ст.102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.17 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України слідує, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

При цьому, у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі №640/20468/18 Верховний Суд здійснив системне тлумачення норм права, які регулюють питання обчислення строку звернення до суду в податкових спорах, висловивши правову позицію про те, що строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки.

Разом з цим, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 (адміністративне провадження №К/9901/19455/20) дійшов висновку, що аналіз статті 102 ПК України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного у ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом.

Верховний Суд у складі судової палати вважає, що зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні. Крім того, зміст правовідносин щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу, якими цим органом платнику податків визначаються грошові зобов`язання, свідчить про те, що вони об`єктивно не можуть існувати як спірні протягом 1095 днів (або у відповідних випадках 2555 днів) з дня отримання відповідного податкового повідомлення-рішення.

Отже, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 (адміністративне провадження №К/9901/19455/20), з урахуванням наведеного відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і вважав за необхідне сформулювати такий правовий висновок. Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Отже, згідно з висновками Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19, пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження. При цьому, Верховний Суд у складі судової палати вважав помилковим твердження позивача про те, що як за загальним правилом, так і у разі попереднього адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення строк звернення до суду становить 1095 днів відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 ПК України, оскільки ця норма права не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 ПК України. Також ця норма закріплює обмеження на позасудовий порядок оскарження відповідних рішень податкового органу, у разі їх оскарження в судовому порядку, та визначає зміну правового стану грошового зобов`язання на неузгоджене. Водночас пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження. Отже, Верховний Суд у складі судової палати дійшов висновку, що колізія між нормами пунктів 56.18 і 56.19 статті 56 ПК України відсутня, оскільки вони не припускають множинного трактування прав платників податків.

З матеріалів справи слідує, що позивач використовував процедуру адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 19.05.2021р. № та за результатами розгляду поданої скарги спірне податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення (рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 27.09.2021 року).

Водночас, до суду з позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 19.05.2021р. № позивач звернувся лише 11.01.2022 року (дата штемпеля вхідної кореспонденції Дніпропетровського окружного адміністративного суду), не надаючи, при цьому, ані з позовною заявою, ані з заявою про поновлення строку звернення до суду доказів отримання рішення ДПС України за результатами адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення у більш пізній строк, ніж дата його прийняття (27.09.2021р.), що, у свою чергу, свідчить про не спростування позивачем отримання ним цього рішення саме 27.09.2021р., а також не спростування позивачем факту звернення до суду з цим позовом з пропуском в два з половиною місяця встановленого законом місячного строку, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження (останнім днем звернення до суду з цим позовом за таких обставин є 28.10.2021р.).

Посилання позивача як на поважну причину пропуску строку звернення до суду з цим позовом на те, що первинно Іноземним підприємством АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД було подано позовну заяву про оскарження дій ГУ ДПС у Дніпропетровській області про призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.03.2021р. №1276-п, за результатами якої і винесено оскаржуване в рамках цієї справи податкове повідомлення-рішення від 19.05.2021р. №, отже, без постановлення судом остаточного рішення у справі №160/9833/21 за позовом Іноземного підприємства АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій щодо призначення та проведення перевірки, враховуючи, що підставами позову у справі №160/9833/21 та у справі, що розглядається, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.05.2021р. №, є процесуальні порушення, допущені під час призначення і проведення перевірки, позивач до вирішення судом справи №160/9833/21 не міг з тих самих підстав подати до суду новий позов до того ж самого відповідача, суд до уваги не приймає, з огляду на таке.

У даному випадку позивач помилково вважає, що за наявності позову Іноземного підприємства АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій щодо призначення та проведення перевірки позивач був позбавлений можливості подати позов до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.05.2021р. №, винесеного за наслідками вищевказаної перевірки, бо обидва ці позови обґрунтовані процесуальними порушеннями, допущеними контролюючим органом під час призначення і проведення перевірки, позаяк, у даному випадку ці позови, хоча і є взаємопов`язаними, проте, не є такими, що виключають один одного, бо мають різні предмети спору (дії контролюючого органу щодо призначення і проведення перевірки та податкове повідомлення-рішення), відтак, не підпадають під встановлену п.4 ч.1 ст.170 КАС України заборону щодо подання до суду позовів про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, бо хоча у справах №160/9833/21 та №160/623/22 і є одній ті самі сторони та частково одні й ті самі підстави, проте зовсім різний предмет.

Отже, звертаючись із позовом про оскарження дій ГУ ДПС у Дніпропетровській області про призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.03.2021р. №1276-п (справа №160/9833/21), позивач не був позбавлений ані права, ані можливості одночасно звернуться до суду з позовом до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.05.2021р. № і, уразі необхідності, в подальшому просити суд зупинити провадження в останній справі до набрання законної сили рішенням суду у пов`язаній справі на підставі п.1 ч.3 ст.236 КАС України.

Також безпідставним є посилання позивача, як на поважну причину пропуску строку звернення до суду на те, що він був позбавлений можливості сплатити судовий збір у зв`язку із арештом рахунків підприємства відповідно до постанови державного виконавця від 09.09.2021р. у виконавчому провадженні ВП 66750207, оскільки, як слідує з вказаної постанови старшого державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Тичинської О.О. від 09.09.2021р. про відкриття виконавчого провадження ВП 66750207, цією постановою арешт на рахунки Іноземного підприємства АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД накладено не було.

Інших доказів, які б свідчили про накладення арешту на рахунки позивача, останнім не надано.

При цьому, суд також зауважує, що навіть у разі наявності підстав, що унеможливлювали сплату судового збору, позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду з цим позовом своєчасно, подавши при цьому відповідне клопотання про відстрочення сплати судового збору, однак, цим не скористався, як і не надав доказів, що б підтверджували неможливість сплати судового збору.

Не підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду і посилання позивача на те, що контролюючим органом було прийнято рішення про відповідність позивача критеріям ризиковості, яке майже обмежило господарську діяльність підприємства, оскільки позивачем жодним чином не обґрунтовано як саме наявність такого рішення контролюючого органу перешкоджала підприємству вчасно звернутися до суду з цим позовом.

Щодо посилань позивача на те, що, на його думку, щодо строків оскарження податкових повідомлень-рішень у судовому порядку мають застосовуватися приписи ст.102 ПК України, якими встановлено строк позовної давності 1095 днів, то, як зазначалося вище, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 (адміністративне провадження №К/9901/19455/20) відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і сформулював правовий висновок, згідно з яким норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України, водночас, норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України); вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованим, а підстави, зазначені у ньому для поновлення строку звернення до суду із цими вимогами, - неповажними.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, що зумовили несвоєчасне звернення до суду, а тому не визнає поважними підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та відмовляє у задоволенні клопотання Іноземного підприємства АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

В силу частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовну заяву Іноземного підприємства АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД і додані до неї документи слід повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.4 ст.169, ст.248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Іноземного підприємства АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву Іноземного підприємства АГБОР ІНЖИНІРІНГ ЛТД до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21, апеляційні скарги в електронній формі подаються безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя: О.М. Турова