Справа № 148/2351/21
Суддя: Саламаха О. В.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/2351/21
Провадження №2-а/148/5/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 лютого 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Бордюга Андрія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Бордюга Андрія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов мотивований тим, що постановою ЕАО № 5148215 поліцейського УПП в Житомирській області сержанта поліції Бордюга А.О. позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 с. 121 КУпАп за те, що він 15.12.2021 на 228 км. керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Зі змісту постанови вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП вказана постанова не містить.

У постанові зазначено, що позивач керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби. Однак, позивач вважає, що у справі відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

В свою чергу, правопорушення має бути підтверджене відповідними доказами, зокрема, фото-, чи відеофіксацією, у постанові мають бути зазначені відомості про технічний засіб, яким здійснювалась фіксація тощо. Однак, у п. 7 постанови, що носить назву "До постанови додаються" не зазначено жодних доказів вчиненого правопорушення, в тому числі відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- чи відеозапис правопорушення, а тому зазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

В зв`язку з відсутністю посилань у постанові на докази вчиненого правопорушення, які оцінюються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів вподальшому виключатиме їх належність та допустимість.

Відповідно до наданого відповідачем відзиву на позовну заяву (а.с. 17-20), відповідач вважає постанову законною, до неї додається відео з портативного відеореєстратора АМ 00003 та фото порушення. В свою чергу, позивачем не надано жодних доказів, якими він мотивує позовні вимоги. Також, позивач не заперечує та не спростовує факту вчиненого ним правопорушення.

В свою чергу, факт вчиненого адміністративного правопорушення та процес спілкування зафіксовані на нагрудний відеореєстратор патрульного поліцейського АМ 00003.

Таким чином, матеріали фото- та відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), встановлених на службових транспортних засобах, а також лазерних вимірювачів швидкості TruCAM, відповідно до ст. 251 КУпАП, можуть бути доказами у справах про адміністративні правопорушення.

На підтвердження доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач надає диск з відеофіксацією події.

Згідно відповіді на відзив, позивач зазначає, що 15.12.2021 за північ він рухався з міста Житомир до міста Вінниці, керуючи технічно справним транспортним засобом марки "Iveco", номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений екіпажем патрульної поліції, які повідомили його про ніби то порушення з його боку ПДР та мали намір скласти протокол. Поліцейські повідомили позивача, що у нього не горить ліва фара ближнього світла в темну пору доби, що є порушенням п. 31.4.3 ПДР. Вийшовши з автомобіля, позивач побачив, що дійсно не горить ліва фара ближнього світла та що спала фішка, яку він одразу поправив і фара загоріла, про що повідомив поліцейського. Однак, поліцейський, підтвердивши, що фара наразі горить, зазначив, що вона не горіла до цього, а також вподальшому під час руху може знову погаснути і склав постанову.

Щодо наданого відповідачем у якості доказу відеозапису з бодікамери та відеореєстратора, позивач зазначає, що на даному відеозаписі зафіксовано, що на транспортному засобі, номера якого не видно, не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, при цьому, ліва фара горіла в режимі габаритного світла, а також горіла права фара в режимі ближнього світла. Дата та час такої фіксації на відеозаписі не відображені.

Позивач зазначає, що під час руху його автомобіль був у справному стані, при виїзді проводилася його перевірка, а несправність могла виникнути під час руху. В будь-якому випадку несправність була усунута ним на місці в присутності працівників поліції. Відповідно до п. 31.5 ПДР позивач усунув несправності, що виникли у дорозі. Надані відповідачем відеозаписи у сукупності викликають сумнів щодо факту вчинення ним адміністративного правопорушення. Вважає, що за таких обставин, факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, є недоведеним.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії постанови поліцейського УПП в Житомирській області сержанта поліції Бордюга А.О. серії АО № 5148215 від 15.12.2021 (а.с. 8), на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення ним ч. 1 ст. 121 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 15.12.2021 на 225 км. Житомирської дороги керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 ПДР. Портативний відеореєстратор ам-00003 додається.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Питання належності відповідача при розгляді справ про адміністративні правопорушення досліджувалось Верховним Судом при розгляді справи № 742/2298/17.

У постанові від 17.09.2020 Верховний Суд зазначив, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 96 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу державного архітектурно-будівельного контролю. Відтак, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 244-6 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 96.

У справі, що розглядається, мова йде про здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та правомірністю експлуатації транспортних засобів, який покладено на органи Національної поліції.

Згідно положень ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 121, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведену позицію Верховного Суду та встановлені обставини справи, суд вважає, що використання формулювань "від імені органів Національної поліції", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від імені якого здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення, тобто не поліцейський Бордюг А.О.

В свою чергу, під час розгляду справи позивачем та його представником, а також іншими учасниками справи (відповідачем), відповідних клопотань про заміну неналежного відповідача належним чи залучення співвідповідача не заявлено.

Отже, позов пред`явлений до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Бордюга Андрія Олександровича є безпідставним, з наведених вище обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 251, 280 КУпАП, ст. 72-77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Бордюга Андрія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 5148215 залишити без задоволення та залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: