Справа № 383/1108/21(2-а/383/19/21)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги
16 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 383/1108/21(2-а/383/19/21)
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів:
головуючого - судді Чумака С.Ю.,
суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,
перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.11.2021 у справі №383/1108/21(2-а/383/19/21) за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, -
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2021 року позов задоволений.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач звернувся до суду із апеляційною скаргою у цій справі.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху для надання суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 681 грн та надано десятиденний строк з отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Копію ухвали разом із супровідним листом направлено на поштову адресу скаржника.

На адресу суду надійшла від скаржника заява до якої долучена довідка про надання зобов`язань на сплату судового збору. Тобто, зі змісту заяви та долученої до неї довідки слідує, що недоліки апеляційної скарги не усунуті. Клопотання про продовження строку для усунення недоліків скаржник не надав.

Розглянувши вказане клопотання колегія суддів зазначає.

Скаржником надано доказів неможливості вчинення дії по сплаті судового збору. Апелянт не наводить жодних доводів, що недоліки апеляційної скарги будуть ним усунуті. Також апелянтом не надано і доказів, що ним взагалі здійснювались будь-які дії для сплати судового збору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 визначено правову позицію, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що у випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення.

Проте, сплачуючи судовий збір у зазначеному вище розмірі, апелянт не звернув уваги, що постановою ВП ВС залишені без змін ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху та від 15 листопада 2017 року про повернення апеляційної скарги, за змістом яких апелянт Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Полтавської області Департаменту патрульної поліції був зобов`язаний апеляційним судом сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 8 вересня 2017 року відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з 0,4 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, фактично ВП ВС погодила правову позицію, що за подання позову про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає приписам пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Судовий збір же в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб передбачений п. 5 частини 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто у справах, коли адміністративне стягнення накладається безпосередньо судом, а не суб`єктом владних повноважень, що є зовсім іншою категорією справ, яка не розглядається судами за правилами адміністративного судочинства.

Апеляційний суд також зазначає, що ставки судового збору за подання позову до адміністративного суду визначені в п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, і норма про сплату судового збору за подання позову в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у ньому відсутня.

Разом з тим, відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, апелянт у цій справі повинен сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, виходячи з 0,4 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не з 0,2.

Стосовно постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 748/57/21 колегія суддів зазначає таке.

Верховний Суд у цій постанові, скасовуючи ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду, якою повернуто апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про її залишення без руху для сплати належного розміру судового збору, зробив такий висновок:

«Висновки апеляційного суду, що ставка 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб застосовується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а в даному випадку, судом така постанова не приймалася та не приймається, як це передбачено у справах за зверненням відповідних органів до суду загальної юрисдикції, а має місце адміністративний спір немайнового характеру за зверненням фізичної особи, а також висновки про те, що пункт 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» стосується виключно випадків, коли рішення про притягнення до адміністративної відповідальності приймаються судом (статті 221 та 221-1 КУпАП), а не іншими органами, містять елементи формальної логіки, є послідовними, проте все ж є помилковими, оскільки суперечать правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду в справі № 543/775/17»

Отже, касаційний суд, погодившись по суті з висновками апеляційного, скасував ухвалу останнього лише з підстав її невідповідності висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в справі № 543/775/17.

При цьому, Верховний Суд не проаналізував і не здійснив жодного висновку стосовно тих обставин, що постановою ВПВС у справі № 543/775/17:

- по-перше, залишено без змін ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху та від 15 листопада 2017 року про повернення апеляційної скарги, за змістом яких апелянт Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Полтавської області Департаменту патрульної поліції був зобов`язаний сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з 0,4 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- по-друге, зазначено про необхідність сплати судового збору в розмірі 0,2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб без посилання на жодний підпункт пункту 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», яким передбачені ставки судового збору за подання до адміністративного суду позовів, скарг, заяв.

Натомість, як вище зазначив апеляційний суд, ставка судового збору 0,2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не передбачена жодним підпунктом пункту 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що виключає застосування судового збору в такому розмірі.

У зв`язку з цим апеляційний суд не застосовує висновки Верховного Суду, викладені ним у постанові від 23 вересня 2021 року у справі № 748/57/21.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що сплата скаржником за подання апеляційної скарги 681,00 грн є безпідставними, оскільки відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Тобто, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року правильно визначено розмір судового збору, що підлягав сплаті скаржником за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 4. ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З урахуванням викладеного станом на 16 лютого 2022 року недоліки апеляційної скарги Державної служби України з безпеки на транспорті не усунуті.

Отже, апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.11.2021 у справі №383/1108/21(2-а/383/19/21) необхідно повернути скаржнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 298, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.11.2021 у справі №383/1108/21(2-а/383/19/21) повернути скаржнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30 днів з того ж часу.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко