Справа № 1.380.2019.001973
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.001973 пров. № А/857/19771/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Західне територіальне управління військової служби правопорядку),

на окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року з розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України (суддя Москаль Р.М., час ухвалення не зазначений, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не зазначена),

в адміністративній справі №1.380.2019.001973 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Західного територіального управління військової служби правопорядку,

про визнання протиправними та скасування наказів, рішень, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.001973, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень: від 25.03.2019 у виді догани (усно); від 04.04.2019 у виді суворої догани (усно). Визнано протиправними і скасовано накази Міністра оборони України: від 09.04.2019 №64 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; від 12.04.2019 №67 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; від 16.04.2019 №197 (по особовому складу) в частині, що стосується звільнення з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) підполковника юстиції ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України. Визнано протиправними та скасовано накази начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України: від 12.04.2019 №3 (з основної діяльності) «Про призупинення виплати грошового забезпечення»; від 19.04.2019 №9 (про виключення ОСОБА_1 з 19.04.2019 зі списків особового складу Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України та усіх видів забезпечення). Поновлено ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 211427 гривень 37 коп.. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Встановлено такий порядок виконання рішення суду щодо стягнення коштів - при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 211427,37 грн. роботодавцеві слід утримати з цієї суми та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов`язкові платежі. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України та стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 20686 гривень 93 коп. допущено до негайного виконання.

У цій справі №1.380.2019.001973 позивачу на виконання рішення суду від 25.02.2020 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчі листи щодо стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за один місяць в сумі 20686,93 грн. - до негайного виконання, після набрання рішенням законної сили про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 211427,37 грн..

28.01.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до Західного територіального управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, у якій просив здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення, пов`язаного із скасуванням наказу начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 12.04.2019 №3 (з основної діяльності) «Про призупинення виплати грошового забезпечення» у відповідності до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973, яке набрало законної сили, з врахуванням раніше виплачених коштів у відповідності до вказаного судового рішення. Грошові кошти перерахувати на картковий рахунок.

ЗТУ ВСП ЗС України (військова частина НОМЕР_1 ) надало відповідь від 03.03.2021 року на заяву ОСОБА_2 , у якій повідомила, що на виконання рішення суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973 військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено грошове забезпечення встановленим порядком, зазначивши, що станом на день виникнення права на виплату ОСОБА_1 зазначених коштів він не проходив військову службу та не мав статусу військовослужбовця, оскільки був звільнений з військової служби, тому виплата грошового забезпечення була проведена без виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду в порядку статті 383 КАС України із заявою від 09.04.2021 (зареєстрована судом 16.04.2021), у якій просив визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - відповідача - Західного територіального управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року у справі №1.380.2019.001973 щодо невиплати у повному обсязі грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення пов`язаного із скасуванням наказу начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 12.04.2019 року №3 (з основної діяльності) «Про призупинення виплати грошового забезпечення» із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 (із змінами) «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу».

Окремою ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року повідомлено начальника Західного територіального управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України про протиправну бездіяльність щодо виконання рішення суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973, що полягає у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення (за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення пов`язаного із скасуванням наказу начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 12.04.2019 №3 (з основної діяльності) Про призупинення виплати грошового забезпечення) без одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу від 15.01.2004 року №44. З метою усунення виявленого порушення закону військовій частині НОМЕР_1 слід провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення військовослужбовця відповідно до статті 8 Закону №2011-ХІІ та положень Порядку №44. Встановлено строк для подання відповіді про виконання окремої ухвали - до 07.09.2021 включно.

З цією окремою ухвалою суду першої інстанції від 07.06.2021 року не погодився відповідач Військова частина НОМЕР_1 (Західне територіальне управління військової служби правопорядку), та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а окрема ухвала прийнята помилково та з порушенням норм матеріального та процесуального права, з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що у рішенні суду від 25.02.2020, яке набрало законної сили, чітко зазначено встановити такий порядок виконання рішення суду в частині, що стосується виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 211427,37 грн.: роботодавцеві слід утримати з цієї суми та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов`язкові платежі. Військова частина НОМЕР_1 діяла у відповідності до вимог Конституції України, законів України, постанов Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства оборони України, в межах наданих повноважень. При цьому права ОСОБА_1 , як громадянина України не було порушено. Будь-якої вини чи протиправних дій з боку військової частини НОМЕР_1 стосовно ОСОБА_1 допущено не було.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену окрему ухвалу суду 07.06.2021 в частині стягнення з військової частими НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення військовослужбовця відповідно до ст.8 Закону №2011-XII та положень Порядку №44.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що доводи апеляційної скарги не здатні спростувати висновків суду першої інстанції, викладені в оскарженій ухвалі суду, позаяк така ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а окрему ухвалу суду - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість окремої ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи, що як зазначалось вище, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973, яке набрало законної сили 29.09.2020, зокрема, стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 211427 гривень 37 коп.. Встановлено такий порядок виконання рішення суду щодо стягнення коштів - при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 211427,37 грн. роботодавцеві слід утримати з цієї суми та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов`язкові платежі. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України та стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 20686 гривень 93 коп. допущено до негайного виконання (а.с. 179 т.4, 99 т.6).

На виконання рішення суду у справі №1.380.2019.001973 від 25.02.2020 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчі листи щодо стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за один місяць в сумі 20686,93 грн. - до негайного виконання, після набрання рішенням законної сили про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 211427,37 грн..

25.02.2020 виконавчий лист щодо стягнення грошового забезпечення за один місяць в сумі 20686,93 грн. ОСОБА_1 пред`явив для виконання ВЧ НОМЕР_1 у добровільному порядку. 26.03.2020 ВЧ НОМЕР_1 здійснила виплату ОСОБА_1 шляхом перерахування коштів на картковий рахунок грошового забезпечення (за час вимушеного прогулу за один місяць) у розмірі 20375,51 грн..

28.10.2020 виконавчий лист щодо стягнення решти суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 190740,44 грн. ОСОБА_1 пред`явив для виконання ВЧ НОМЕР_1 у добровільному порядку. 16.12.2020 ВЧ НОМЕР_1 здійснила виплату ОСОБА_1 шляхом перерахування коштів на картковий рахунок грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 153546,05 грн..

28.01.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Західного ТУ ВСП ЗС України, у якій просив здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення, пов`язаного із скасуванням наказу начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції МО України від 12.04.2019 №3 (з основної діяльності) «Про призупинення виплати грошового забезпечення» у відповідності до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973, яке набрало законної сили, з врахуванням раніше виплачених коштів у відповідності до вказаного судового рішення (а.с. 222 т.6).

Західне ТУ ВСП ЗС України (ВЧ НОМЕР_1 ) надало відповідь від 03.03.2021 за №674/4/юс/840 на заяву ОСОБА_2 , у якій повідомила заявника, що на виконання рішення суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973 військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено грошове забезпечення встановленим порядком з тих мотивів, що станом на момент виплати коштів заявник не мав статусу військовослужбовця, оскільки був звільнений з військової служби та не поновлений на ній, а тому виплата грошового забезпечення проведена без виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб (а.с. 223 т.6).

Не погодившись із проведеним нарахуванням та виплатою грошового забезпечення, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - відповідача на виконання рішення суду, в порядку статті 383 КАС України.

Постановляючи окрему ухвалу у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що має місце протиправна бездіяльність відповідача на стадії виконання рішення суду, що набрало законної сили, а відтак і про обґрунтованість поданої позивачем заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України та, як наслідок, наявність підстав для постановлення ухвали в порядку ст.249 КАС України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для постановлення окремої ухвали в справі, з врахуванням наступного.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до частини 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З метою належного захисту прав особи щодо виконання судових рішень в адміністративному судочинстві законодавцем впроваджено правовий інститут судового контролю, в тому числі, в порядку, передбаченому ст. 383 КАС України, що позбавляє особу-позивача необхідності повторно звертатися до суду з позовом для зобов`язання суб`єкта владних повноважень-відповідача належним чином виконувати рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зазначена норма має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Згідно із ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Перевіряючи наявність підстав для звернення позивача до суду в порядку статті 383 КАС України для встановлення судового контролю шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача на виконання рішення суду, колегія суддів враховує наступне.

Судом встановлено, що рішенням суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973 поновлено ОСОБА_1 на військовій службі як незаконно звільненого та стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 211427,37 грн.. В цьому рішенні суд відповідно до п.1 ч.6 ст.246 КАС України встановив порядок виконання рішення суду щодо стягнення коштів, зазначивши, що при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 211427,37 грн. роботодавцеві слід утримати з цієї суми та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов`язкові платежі.

Згідно із абзацом 3 ч.2 ст.8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ від 20.12.1991, у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 затверджений Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в редакції постанови КМУ від 06.01.2005 р. №17, далі Порядок №44), який визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

За визначенням пунктів 2 5 Порядку №44: грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби; виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб"; виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення; грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З урахуванням того, що на підставі рішення суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973 ОСОБА_1 поновлений на військовій службі як незаконно звільнений, та наведених вище правових приписів, ОСОБА_1 вважається таким, що весь період вимушеного прогулу був військовослужбовцем, не втрачаючи статусу військовослужбовця, і цей період зараховується до часу проходження ним військової служби, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Військова частина НОМЕР_1 , на грошовому утриманні якої перебував ОСОБА_1 , при виплаті грошового забезпечення за час вимушеного прогулу на підставі норм Порядку №44 повинна компенсувати ОСОБА_1 суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягали утриманню з його грошового забезпечення.

Враховуючи, що відповідач при виконанні рішення суду у цій справі не вчинив дій щодо компенсування ОСОБА_1 суми податку з доходів фізичних осіб, які підлягали утриманню з його грошового забезпечення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що має місце протиправна бездіяльність відповідача.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених правових норм колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення із всебічним з`ясуванням обставин справи, окрема ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Західне територіальне управління військової служби правопорядку) залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року з розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України в адміністративній справі №1.380.2019.001973 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Західного територіального управління військової служби правопорядку про визнання протиправними та скасування наказів, рішень, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль