Справа № 160/22254/21
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Державної служби України з питань правці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН5130/1409/АВ-ФС/164 від 09.08.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 15.06.2021 року о 13.46 год. Головний управлінням Держпраці у Дніпропетровській області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 та при перевірці встановлено порушення вимог законодавства про працю, які зафіксовано актом інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДН5130/1409/АВ від 25.06.2021 року, видано припис про усунення виявлених порушень №ДН5130/1409 АВ від 25.06.2021 року та 09.08.2021 року прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН5130/1409/АФ/-ФС/164, якою накладено на позивача штраф у розмірі 180000,00 грн. на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 235 КЗпП України.
Позивач вважає вказану постанову про накладення штрафу протиправною, оскільки ФОП ОСОБА_1 не було допущено порушень трудового законодавства України, а тому у відповідача були відсутні підстави для вжиття заходів притягнення позивача до відповідальності.
Ухвалою суду від 16.11.2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідач надав свій відзив на позов, який долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що у листопаді 2020 року Головним управлінням проведено інспекційне відвідування в позивача. В результаті встановлено порушення вимог трудового законодавства у позивача, а саме, допуск позивачем до роботи працівників і використання їх праці без укладення трудового договору, в порушення вимог статей 21, 24 КЗпП України. Головним управлінням за даним фактом винесено припис від 20.11.2020 року про усунення виявлених порушень до позивача та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 20.11.2020 року.
Далі Головним управлінням відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. № 877-У, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. № 823, зі змінами, Положення про Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018р. № 84, на підставі рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийнятого за результатами аналізу інформації, отриманої в ході проведення інформаційного відвідування, за № ДН5130 внесення до Реєстру інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця, у період з 15.06.2021р. по 29.06.2021р. проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування щодо додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , з питань виявлення неоформлених трудових відносин. Код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); є платником податку на загальних підставах. Головним управлінням за результатами інспекційного відвідування складено акт № ДН5130/1409/АВ від 25.06.2021р., яким зафіксовані порушення законодавства про працю.
В ході проведення перевірки головним управління встановлено, що ФОП ОСОБА_1 фактично було допущено 1 фізичну особу до роботи без укладання трудового договору. Вказане свідчить про недотримання позивачем ч. 1 ст. 21 КЗпП України, ч. 4 ст. 24 КЗпП України.
Вищезазначене свідчить про вчинення порушення, передбаченого абзацом другим ч. 2 ст. 265 КЗпП України фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), повторно протягом двох років з дня виявлення порушення.
Головне управління керуючись статтею 265 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядком накладення штрафів законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (зі змінами), та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України постановою № ДН5130/1409/АВ-ФС/164 від 09.08.2021 р. накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 180000 (сто вісімдесят тисяч) гривень.
На думку відповідача адміністративний позов є необґрунтованим та не відповідає дійсним обставинам, що були встановлені під час інспекційного відвідування.
Тому відповідач просить в задоволені адміністративного позову відмовити
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Дані щодо позивача містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності позивача є: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.01.2021 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за с. 3 ст. 41 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Вказана постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області набрала законної сили 23.01.2021 року.
З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області у період з 15.06.2021 року по 25.06.2021 року було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого складено Акт від 25.06.2021 року № ДН5130/1409/АВ.
Згідно Акту від 25.06.2021 року № ДН5130/1409/АВ встановлено наявність порушень вимог законодавства, та зазначено наступне.
15.06.2021 року о 13 годині 46 хвилин під час проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин на об`єкті здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , навпроти магазину «АТБ», мала архітектурна форма «Шаурма», торгівельне приміщення (шаурма) знаходились за барною стійкою ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Павлоград), яка надала письмові пояснення, що з 08.04.2021 року працює у ФОП ОСОБА_1 , готує шаурму та продає напої. Трудову книжку при працевлаштуванні до ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_3 подавала, з наказом про прийняття на роботу ознайомлювалась. Працює на зміні разом з ОСОБА_4 , та змінюють їх ОСОБА_5 та дівчина Вікторія.
ОСОБА_4 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м.Павлоград), працює у ФОП ОСОБА_1 з 08.04.2021 та надав письмові пояснення, що працює з ОСОБА_3 . Припрацевлаштуванні до ФОП ОСОБА_1 надавав всі необхідні документи для працевлаштування та з наказом про прийняття на роботу ознайомлювався, заробітну плату отримує.
О 14 годині 50 хвилин 15.06.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , торгівельне приміщення (шаурма) працювала ОСОБА_6 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження м.Тернівка), надала письмові пояснення, що вона проходить стажування у ФОП ОСОБА_1 другий день, тобто з 14.06.2021 року. Документи не надавала, з наказом не ознайомлювалась, заробітну плату ще не отримувала. ОСОБА_6 працює разом з ОСОБА_7 , іншу зміну ще не бачила.
ОСОБА_8 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження смт.Томаківка) надала письмові пояснення, що працює у ФОП ОСОБА_1 з 19.04.2021 року (точної дати не пам`ятає) документи при працевлаштуванні надавала, з наказом про прийняття на роботу ознайомлювалась, заробітна плата виплачувалась. Працює разом з ОСОБА_9 , яка проходить стажування.
За адресою АДРЕСА_3 , мала архітектурна форма «Шаурма» ОСОБА_10 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження Грузія) надала письмові пояснення, що працює у ФОП ОСОБА_1 з вересня-жовтня 2020 року (точної дати не пам`ятає) на посаді касира-продавця, документи при працевлаштуванні надавала, з наказом про прийняття на роботу ознайомлювалась, заробітна плата виплачувалась два рази на місяць.
ОСОБА_11 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження с.Вербки) надав письмові пояснення, що працює у ФОП ОСОБА_1 з жовтня 2020 року (точної дати не пам`ятає) на посаді повара-продавця, документи при працевлаштуванні надавав, з наказом про прийняття на роботу ознайомлювався, працює щодня з 7.00 до 16.00, вихідний субота, неділя. Заробітну плату отримує за зміну в розмірі 500 грн.
ОСОБА_12 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження м. Павлоград) надала письмові пояснення, що працює у ФОП ОСОБА_1 з жовтня 2020 року, документи при працевлаштуванні надавала, з наказом про прийняття на роботу ознайомлювалась, працює з 7.00 до 16.00. Заробітну плату отримує за зміну в розмірі 400 грн.
Вимогами КЗпП України (статті 21, 23, 24, 26) не передбачено проходження стажування особою, яка бажає працевлаштуватися шляхом укладання трудового договору, для перевірки її кваліфікації та навиків роботи або отримання таких.
Стажування в цілях придбання практичних навиків, необхідних для виконання посадових обов`язків, може бути організоване за наявності відповідного договору між роботодавцем, претендентом на посаду (безробітним) і державним центром зайнятості (стаття 35 Закону України «Про зайнятість населення»).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 26 КЗпП України: «При укладанні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю».
На виконання Вимоги про надання документів від 15.06.2021 року № ДН5130/1409/НД ФОП ОСОБА_1 надано документи, інспектуванням яких встановлено, що станом на 13 год. 46 хв. 15.06.2021 року - початок інспекційного відвідування, ФОП ОСОБА_1 фактично допустила до роботи 1 працівницю (ШинкарукМ.А.) без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та без повідомлення ДПС, тобто без належного оформлення трудових відносин, що зафіксовано засобами відеотехніки та підтверджено письмовими поясненнями.
Зазначені факти свідчать про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог частини першої статті 21 КЗпП України, якою передбачено: «Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін» та частини четвертої статті 24 КЗпП України, якою передбачено: «Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».
Враховуючи вищенаведене встановлено, що ФОП ОСОБА_1 фактично допустила до роботи ОСОБА_6 і використовувала її працю без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було видано ФОП ОСОБА_1 припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ДН5130/1409/АВ/П від 25.06.2021 року, в якому визначено строк для усунення виявлених порушень 09.07.2021 року.
09.08.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було видано Постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ДН5130/1409/АВ-ФС/164, якою накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 180000,00 грн.
Не погоджуючись з постановою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ДН5130/1409/АВ-ФС/164, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно абзацу другого та третього статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі Закон №877-V у редакції на час виникнення спірних відносин) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) визначено статтею 4 Закону №877-V, відповідно до частини першої якої державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Частиною четвертою статті 2 Закону №877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються, серед іншого, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021р. у справі №805/430/18-а дійшла висновку, що спеціальним законом, який відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 877-V повинен враховуватися органами Державної служби України з питань праці при проведенні заходів державного нагляду (контролю), є КЗпП України, зокрема, Глава XVIII «Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю».
У подальшому такий висновок був підтриманий Верховним Судом у постанові від 24.06.2021 у справі №200/5877/19-а.
Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.
Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №96 (далі - Положення).
Відповідно до пункту 1 Положення Про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.
Підпунктами 50, 51, 54 пункту 4 Положення передбачено, що Держпрацівидає в установленому порядку роботодавцям, суб`єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні або за кордоном, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, фондам загальнообов`язкового державного страхування, виконавчим органам міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад, а також центральним органам виконавчої влади обов`язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства з питань, які належать до компетенції Держпраці, та вносить пропозиції щодо накладення дисциплінарних стягнень на посадових осіб, винних у порушенні законодавства; складає у випадках, передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про такі правопорушення і накладає адміністративні стягнення;накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.
Згідно з п. 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 11 лютого 2015 року №100 управління Держпраці у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби з питань праці.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю", затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених, зокрема, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
За приписами абз. 2 п. 1 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку.
Відповідно до п. 2 Порядку № 823 Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Відповідно до п. 5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав:
1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;
2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;
3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;
4) за рішенням суду;
5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин;
ДПС та її територіальних органів про:
- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;
- факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень;
- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;
Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:
- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;
- роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;
- фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;
- роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів;
- роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;
7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю;
8) за дорученням Прем`єр-міністра України;
9) за зверненням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини;
10) за запитом народного депутата;
11) у разі невиконання вимог припису.
Зі встановлених обставин справи вбачається, що оскаржувана позивачем постанова про накладення штрафу була прийнята за результатом проведеного у позивача інспекційного відвідування, призначеного наказом від 14.06.2021 року №865-П, який, у свою чергу, виданий з метою виявлення неоформлених трудових відносин, на підставі, зокрема, рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування, за результатами інформації, отриманої в ході проведення інформаційного відвідування, за № ДН5130 внесення до Реєстру інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця.
Водночас, у ході судового розгляду справи відповідачем не було надано до суду рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування, за результатами інформації, отриманої в ході проведення інформаційного відвідування.
Відповідно до інформації, сформованої з Порталу електронних послуг Пенсійного фонду України, встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 одна наймана особа. Встановлений факт свідчить про ознаки неналежного оформлення працівників».
Суд зазначає, що статтею 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», що ратифікована Законом України від 08.09.2004р. №1985-ІV (далі - Конвенція) передбачено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: а) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та с) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: і) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ІІ) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; ІІІ) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; ІV) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.
Суд завертає увагу на те, що Конвенція визначає безумовне дискреційне повноваження інспектора самостійно приймати рішення щодо необхідності проведення інспектування того чи іншого роботодавця для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. Однак, такими повноваженнями інспектор наділений виключно в рамках здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань, за наявності підстав визначених законодавством. В свою чергу, пункт 5 Порядку №823 визначає перелік підстав для здійснення державного контролю, який є вичерпним.
Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, щодо наявності підстав для інспекційного відвідування позивача, визначених п. 5 Порядку №823.
Крім того, досліджуючи оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, суд, крім уже наведеного, виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України (тут і далі в редакції на час виникнення спірних відносин) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно пункту 6 частини першої статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.
Відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема:
фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;
вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі Порядок № 509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення (далі - штрафи).
Відповідно до п. 2 Порядку № 509 (тут та далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи накладаються на підставі:
рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з п. 3 та 4 Порядку № 509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Отже, суд зазначає, що законодавством передбачено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня одержання акту з обов`язковим повідомлення суб`єкта господарювання про дату одержання не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення,яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Однак, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про отримання посадовими особами відповідача матеріалів перевірки щодо здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Також, відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 , що насамперед, позбавило позивача права надати свої пояснення, заперечення, тобто захистити свої права та інтереси.

Згідно копії оскаржуваної постанови, копія якої міститься в матеріалах справи вбачається, що вказану постанову надіслано листом з повідомленням про вручення суб`єкту господарювання, роботодавцю 10.08.2021 року. Проте, доказів такого направлення відповідачем до суду не надано.

Натомість, як встановлено судом та не спростовано відповідачем, позивач отримала копію оскаржуваної постанови лише 05.11.2021 року, після отримання відповіді на адвокатський запит.

Крім того, абз.2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України передбачає відповідальність за вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення.

Разом з тим, відповідачем не взято до уваги, що Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.01.2021 року, яка набрала законної сили 23.01.2021 року, закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Серед іншого, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як вже було встановлено судом, відповідно до наказу Головного управління від 14.06.2021 року № 865-П, на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування від 14.06.2021 року № 382-н головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю у Дніпропетровській області в період з 15.06.2021 року по 25.06.2021 року проведено інспекційне відвідування позивача ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_5 , зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин.

За результатами інспекційного відвідування був складений акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДН5130/1409/АВ від 25.06.2021 року.

Вказаною перевіркою встановлено наступне порушення: в порушення ч. 1 ст.21 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 р., ФОП ОСОБА_1 допустила до роботи 1 працівницю ОСОБА_6 , без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та без повідомлення ДПС, тобто без належного оформлення трудових відносин.

На підставі акта № ДН5130/1409/АВ від 25.06.2021 року винесено припис про усунення виявлених порушень № ДН5130/1409/П від 25.06.2021 року, яким визначено: надати письмове повідомлення із дорученням копій первинних документів за підписом уповноваженої особи об`єкта відвідування.

Згідно з приписом позивачу надано строк до 09.07.2021 року для усунення порушень та інформування про виконання вимог припису.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання припису позивачем були надані інспектору праці - договір про професійне навчання безробітного у роботодавця № 00043 від 14.06.2021 року, укладений між ФОП ОСОБА_2 , Тернівською філією Дніпропетровського обласного центру зайнятості та безробітною ОСОБА_9 .

Відповідно до п. 1 договору про професійне навчання безробітного у роботодавця № 00043 від 14.06.2021 року, копія якого міститься в матеріалах справи, центр зайнятості направляє безробітну ОСОБА_6 на професійне навчання за індивідуальним навчальним планом або шляхом стажування за посадою (спеціальністю, напрямом або галуззю знань) Сфера обслуговування, 5220(4), продавець продовольчих товарів, Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування до роботодавця, який забезпечує професійне навчання підвищення кваліфікації під конкретне замовлення роботодавця, шляхом стажування зі строком навчання 88 годин з 15.06.2021 року по 01.07.2021 року таку безробітну та працевлаштувати її після навчання.

Відповідно до Наказу ФОП ОСОБА_1 № 36/1 від 15.06.2021 року «Про форму проведення стажування та режим стажування за професією «Продавець продовольчих товарів» безробітної ОСОБА_6 » зараховано по договору з Тернівською міською філією ДОЦЗ на стажування ОСОБА_6 (яка перебуває на обліку у ЦЗ) на безоплатній основі за професією продавця продовольчих товарів.

Згідно з наказом ФОП ОСОБА_1 від 01.07.2021 року № 37 стажування ОСОБА_6 за професією «Продавець продовольчих товарів», яка знаходиться на обліку в Тернівській міській філії ДОЦЗ, закінчилося 01.07.2021 року.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_6 укладено трудовий договір між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю № 14 від 02.07.2021 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

При цьому позивачем було видано наказ про прийом на роботу № 51 від 01.07.2021 року та повідомлено контролюючий орган про прийняття працівника на роботу, що підтверджено матеріалами справи.

Щодо тверджень відповідача, що 14.06.2021 року громадянка ОСОБА_6 працювала у позивача без укладення трудового договору, то суд зазначає, доказів вказаного відповідачем до суду не надано, а в силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За вказаних обставин суд зазначає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого законом покладено тягар доведення обґрунтованості винесеного рішення, у разі його судового оскарження, не надано належні докази правомірності прийняття оскаржуваної постанови. Натомість, позивачем у ході судового розгляду надано належні докази, що свідчать про протиправність, прийнятої відповідачем постанови.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку, що постанова Головного управління Державної служби України з питань правці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН5130/1409/АВ-ФС/164 від 09.08.2021 року є протиправною, тому підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1800,00 грн., що документально підтверджується квитанцією № 18234 від 12.11.2021 року.

Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду, підлягає стягненню з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Державної служби України з питань правці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН5130/1409/АВ-ФС/164 від 09.08.2021 року.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській (, 49107, м. Дніпро, вул. Казакова, 1д) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ) судові витрати, що складаються із суми судового збору у розмірі 1800,00 грн. (одна тисяча вісімсот гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 14.02.2022 року.

Суддя І.О. Лозицька