Справа № 204/4523/21
Суддя: Приваліхіна А. І.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/4523/21
Провадження № 2-а/204/61/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Сокола Д.О.,

представника позивача адвоката Смагіна В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби та Галицької митниці Держмитслужби, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення митних правил, -

В С А Н О В И В :

15 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби та Галицької митниці Держмитслужби, із вимогою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення митних правил (а. с. 2-4).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що постановою відповідача в справі про порушення митних правил № 0405/20900/19 від 13 березня 2019 року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 93695 гривень 04 копійки. Позивач вважає зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що він дійсно 11 липня 2017 року ввіз на митну територію з Республіки Польща товар взяття, одяг, додаткові речі до одягу та їх частини, інші готові текстильні вироби, що були у вжитку. 17 липня 2017 року позивачем подано ЕМД UA209140/2018/130141 до Львівської митниці ДФС разом з іншими необхідними для розмитнення документами (контракт, інвойс, CMR тощо). Митне оформлення товару було здійснено відповідно до закону та на підставі документів, оформлених належним чином. Сплачені відповідні митні платежі. Товар випущено у вільний обіг. Претензій з боку митниці на час оформлення товару, не було. Позивач стверджує, що документи та їх зміст, на які посилається відповідач у своїй постанові (Factura VAT № 13/2017 від 10 липня 2017 року та інвойс № 13/2017 від 10 липня 2017 року), йому невідомі. Крім того, вказує на те, що електронну митну декларацію ЕМД UA209140/2018/130141 ним було подано 17 липня 2017 року, а спірну постанову відповідачем винесено 12 березня 2019 року, тобто поза межами строку накладення адміністративного стягнення. Також, зі змісту спірної постанови вбачається, що справа про порушення митних правил розпочата 24 січня 2019 року, але у ній відсутні будь-які відомості про складання відповідного протоколу про порушення митних правил. Позивач стверджує, що не був присутнім під час розгляду справи про порушення митних правил, жодного повідомлення про таке або саму спірну постанову до цього часу будь-якими засобами, він не отримував, а про її існування дізнався випадково 03 червня 2021 року з Єдиного реєстру боржників. З цих підстав, прохає суд про поновлення строку на звернення до суду з вказаним позовом з поважних причин.

Ухвалою суду від 12 липня 2021 року адміністративну позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 16-17).

19 липня 2021 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 12 липня 2021 року, позивачем усунуто (а. с. 19-22).

Ухвалою суду від 21 липня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 15 годину 00 хвилин 03 серпня 2021 року (а. с. 27). Вказану ухвалу суду отримано відповідачами 09 серпня 2021 року, підтвердженням чого є роздруківка перевірки статусу відстеження вручення рекомендованого повідомлення № 329 та № 310 АТ «Укрпошта» (а. с. 37-38) та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 43-44).

03 серпня 2021 року протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

03 вересня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Львівської митниці Черепащука І.В., на позовну заяву (а. с. 45-49), в якому він позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що 17 липня 2017 року агентом з митного оформлення товарів ТОВ «Євросеконд» ОСОБА_1 до ВМО «Малехів» м/п «Північний» Львівської митниці ДФС було подано ЕМД типу ІМ40ДЕ та присвоєно UA209140/2018/130141 на товари: взуття, що використовувалося (не сортоване), наявні значні ознаки зносу (плями, потертість), ступінь зносу не більш як 20 %, одяг і додаткові речі до одягу та їх частини, що використовувалися (не сортоване), наявні значні ознаки зносу (плями, потертість), ступінь зносу не більш як 20 % та інші готові текстильні вироби домашнього вжитку, що використовувалися (не сортовані): ковдри, дорожні пледи, білизна (наволочки, простирадла) та інші, наявні значні ознаки зносу (плями, потертість), ступінь зносу не більш як 20 %, які надійшли на адресу суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності ТОВ «Євросеконд». 29 жовтня 2018 року на адресу Львівської митниці ДФС надійшов лист Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання ДФС України № 33440/7/99-99-1902-02-17 (вх. ЛМ ДФС від 29 жовтня 2018 року № 3647/8/13-70-19) про отримання відповіді митної адміністрації Республіки Польща на запит Департаменту стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких було здійснено митне оформлення одягу, взуття та текстильних виробів, бувших у вжитку за ЕМД UA209140/2018/130141. За результатами опрацювання вказано листа було встановлено, що документи є відмінними від тих документів, які надіслані митною адміністрацією Республіки Польща. Так зазначено, що відповідно до відомостей ЕМД UA209140/2018/130141 від 12 липня 2017 року вказано про те, що постачання товару «одягу, взуття інші готові текстильні вироби домашнього вжитку, що використовувалися» здійснювалося відповідно до контракту купівлі-продажу від 03 травня 2017 року № SZ030517, де продавцем товару виступала компанія «Slodkie Zycie Sp.z.o.o.» (37-700, Przemysl, ul. K. Wieliego 17/4, Polska), покупцем ТОВ «Євросеконд». Вага брутто/нетто товару становить 18103,00 кг, фактурна вартість (відповідно до рахунку-фактури № ESU04/2017/СОМ від 10 липня 2017 року) 16332,78 фунтів. Митна вартість визначена за резервним методом на умовах поставки СРТ Дніпро склала 571401 гривня 26 копійок. Товар переміщувався транспортним засобом з реєстраційним номером АА834РН/ НОМЕР_1 згідно СМR № 465772 від 10 липня 2017 року та книжки МДП (TIR carnet) № JX. 77759280 від 10 липня 2017 року. Відповідно до відомостей, внесених до митної декларації Республіки Польща № MRN 17PL303080E0037628, товар переміщувався транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_2 / НОМЕР_1 , вага брутто склала 18103 кг, відправником товару було «Slodkie Zycie Spolka z Ogranicz» (Kazimierza Wielkiego 17/4, 37-100 Przemysl).Автомобіль покинув територію ЄС у зоні діяльності митного відділу Хребенне (ОС Korzowa, PL 303080) 10 липня 2017 року. Цей же транспортний засіб в`їхав у зону митного контролю митного поста «Рава-Руська» у пункті пропуску «Рава-Руська-Хребенне» 11 липня 2017 року о 00:24 години. Тобто, відомості наведені у експортній декларації, стосуються тієї ж партії товару, що була оформлена за МД UA209140/2018/130141 від 12 липня 2017 року. У цій же декларації Республіки Польща та Factura VAT № 13/2017 від 10 липня 2017 року заявлено дані, що відрізняються від задекларованих товарів за ЕМД UA209140/2018/130141 від 12 липня 2017 року, а саме: фактурна вартість на умовах СРТ-Dnipro 20569,49 фунтів (за курсом НБУ на момент подання декларації 689882 гривні 55 копійок, що на 118481 гривню 29 копійок більше, ніж заявлена митна вартість у рахунку-фактурі № ESU04/2017/СОМ від 10 липня 2017 року (ЕМД UA209140/2018/130141), номер інвойсу (13/2017 від 10 липня 2017 року) не відповідає номеру інвойсу, поданому до митного оформлення товарів за ЕМД UA209140/2018/130141 (ESU04/2017/СОМ від 10 липня 2017 року). Відповідно до службової записки УАМП Львівської митниці ДФС від 07 листопада 2018 року № 4283/13-70-19/46 сума несплачених митних платежів станом на дату здійснення митного оформлення становить 31231 гривня 68 копійок. З вказаних документів вбачається, що дії позивача спрямовані на ухилення сплати митних платежів в повному обсязі при митному оформленні товарів за ЕМД UA209140/2018/130141 від 12 липня 2017 року. Також, відповідач стверджує, що на виклик Львівської митниці ДФС від 16 листопада 2018 року № 9164/10/13-70-78-01/37 та від 14 січня 2019 року № 707/10/13-70-78-01/37, для надання пояснень та участі у складанні протоколу про порушення митних правил позивач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений. Тому вважає позовні вимого безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

04 жовтня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача ОСОБА_1 адвоката Смагіна В.Г. (а. с. 56 та на звороті) в якій він зазначає, що відзив на позовну заяву вважає необґрунтованим, безпідставним та таким, що не спростовує законність позовних вимог. В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що відповідач, наполягаючи на правомірності свого рішення, у тому числі додержання строку накладення стягнення, не надав суду жодного письмового доказу зокрема, ані листа його департаменту, ані відповіді митної адміністрації Республіки Польща з датою надходження до ДФС, що було підставою для порушення справи та винесення спірного рішення, ані протоколу про порушення митних правил. Таким чином, відповідачем не доведено у встановленому законом порядку правомірності свого рішення.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Смагін В.Г., позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити, обґрунтування надав аналогічні тексту позовної заяви та відповіді на відзив.

Представник відповідача Львівської митниці Державної фіскальної служби у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача Галицької митниці Держмитслужби у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ч. 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Нормами ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Тобто, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Судом встановлено, що 12 березня 2019 року виконуючим обов`язки заступника начальника Львівської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Мухою О.С., за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, винесено постанову № 0405/20900/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів у сумі 93695 гривень 04 копійки (а. с. 5-6).

02 травня 2019 року заступником начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Приновою С.Г., на підставі постанови Львівської митниці ДФС № 0405/20900/19 від 12 березня 2019 року, винесено постану про відкриття виконавчого провадження ВП № 59007289 (а. с. 8 та на звороті).

03 червня 2021 року представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП № 59007289 (а. с. 7).

Відповідно до вимог ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

В зв`язку з наведеним, суд доходить висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду з поважних причин та, оскільки він звернулася до суду з клопотанням про поновлення строку звернення до суду з відповідним позовом, зазначений строк належить поновити.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами, встановленими статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом статті 280 КУпАП обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення полягає у з`ясуванні того, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Нормою ч. 1 ст. 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 264 МК України, митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом. декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою ст. 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України.

Приписами ч. 8 ст. 264 МК України визначено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Разом з тим, ст. 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з вимогами ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні вимоги закріплено у ст. 280 КУпАП.

Приписами ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

Вимогами ч. 2ст. 254 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КУпАП України передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Диспозиція статті 485 вказаного Кодексу передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони правопорушення, і порушення, про яке йдеться в оскаржуваній постанові митного органу щодо позивача (заявлення з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру в митних деклараціях неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості), у даному випадку, не носить триваючого характеру, адже час можливого вчинення останнього, як такого, безпосередньо пов`язаний з поданням відповідних декларацій.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 24 грудня 2020 року у справі № 461/3117/17, від 24 грудня 2020 року у справі № 569/7509/16-а, від 09 липня 2020 року у справі № 640/20172/16-а, від 11 вересня 2018 року у справі № 490/7069/16-а.

Отже, правопорушення, вчинення якого ставиться в провину позивачу, не є триваючим, оскільки, може бути скоєне виключно у момент подання митному органу митних декларацій.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення зазначеної постанови відповідачем став лист Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання ДФС України № 33440/7/99-99-19-02-02-17 (вх. ЛМ ДФС від 29 жовтня 2018 року № 3647/8/13-70-19) про отримання відповіді митної адміністрації Республіки Польща на запит Департаменту стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких будо здійснено митне оформлення товару.

Натомість матеріали справи вказаного листа не містять, а тому не можливо встановити, якою датою він датований, так само, як і не містять матеріали справи відповіді адміністрації Республики Польща на запит Департаменту, а тому неможливо встановити, коли така відповідь надійшла на адресу Департаменту. Також відсутній в матеріалах справи сам запит Департаменту щодо перевірки автентичності документів, на підставі яких будо здійснено митне оформлення товару.

Разом з тим суд зазначає, що зі змісту постанови в справі про порушення митних правил № 0405/20900/19 вбачається, що саме Департаментом адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання ДФС України було зроблено запит до адміністрації Республіки Польща щодо перевірки автентичності документів, на підставі яких позивачем будо здійснено митне оформлення товару, а відтак, суд доходить висновку, що на момент подання вказаного запиту Департаментом вже було виявлено правопорушення.

З огляду на вкладене суд доходить висновку, що відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами доводів позивача щодо порушення строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної у постановах від 24 грудня 2020 року у справі № 461/3117/17 та 06 червня 2018 року у справах № 607/1866/17 та № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності за статтею 485 МК України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Отже, для притягнення до відповідальності за ст. 485 МК України, в даному випадку, необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження того, що позивачем під час митного оформлення з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів було вказано неправдиві відомості, тобто відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, що свідчить про відсутність складу правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що постанова № 0404/20900/19 від 13 березня 2021 року, є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про порушення митних правил про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 485 МК України підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, то понесені позивачем витрати у вигляді судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної фіскальної служби на користь позивача, а надмірно сплачений судовий збір у розмірі 454 гривні підлягає поверненню позивачу із державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Львівської митниці Державної фіскальної служби (79000, м. Львів, вул. Костюшка, буд. 1; ) та Галицької митниці Держмитслужби (79000, м. Львів. Вул. Костюшка, буд. 1; ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення митних правил задовольнити.

Постанову у справі про порушення митних правил Львівської митниці Державної фіскальної служби № 0405/20900/19 від 12 березня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 93695 гривень 04 копійки визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Повернути ОСОБА_1 із державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом десяти днів зо дня його проголошення або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками справи, які не брали участь у судовому засіданні.

Рішення суду набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його проголошення або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками справи, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна