Справа № 580/7103/21
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7103/21 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Кобаля М.І., Степанюка А.Г.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року (розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати з жовтня 2018 року до вересня 2021 року позивачу пенсії на суму 7404,91 грн.;

зобов`язати відповідача виплатити позивачу 7404,91 грн. пенсії, 1837,85 грн шкоди відповідно до ст.625 ЦК України;

зобов`язати відповідача здійснювати виплату пенсії позивачу щомісячно на суму 8306,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем у червні 2011 року призначено пенсію у розмірі 8137,17 грн. У грудні 2014 року пенсію проіндексовано та призначено її у розмірі 8 306, 09 грн. Однак, з грудня 2018 року відповідач протиправно виплачує пенсію у розмірі 8137,17 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 5 743, 28 грн. Також, відповідач протиправно виплатив у жовтні 2018 року пенсію у розмірі 15 508, 45 грн., тоді як мав виплатити 17 170, 08 грн., а отже не доплатив 1 661, 63 грн. Тому позивач просить стягнути вказані кошти з компенсацією трьох відсотків річних та інфляційних витрат. Тому просить задовольнити позов.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року відмовлено повністю у задоволенні позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що з січня 2016 року позивачу на виконання рішення суду у справі №703/2425/16-а перераховано пенсію у розмірі 17 170, 08 грн. При цьому, з січня 2016 року поріг індексу споживчих цін не перевищував 103%, що виключає індексацію пенсії.

У подальшому, в зв`язку із скасуванням рішення суду у справі №703/2425/16-а, рішенням від 14.11.2018 позивачу здійснено перерахунок пенсії у розмірі 8 137, 17 грн. При цьому, відповідно до п.13 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо пенсію призначено відповідно до Закону України «Про державну службу», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії не переглядається та пенсія не індексується.

Отже, підстави для індексації пенсії позивача з грудня 2018 року відсутні.

Щодо доводів позивача, що відповідач протиправно виплатив у жовтні 2018 року пенсію у розмірі 15508,45 грн., тоді як мав виплатити 17 170, 08 грн. зазначено, що відповідно до відповідно до списку на зарахування коштів позивачу у жовтні 2018 року виплачено 17 170, 08 грн.

Отже, заборгованість відповідача з виплати пенсії відсутня, а тому позов є необґрунтованим.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

У червні 2011 року позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про Державну службу» у розмірі 8 137, 17 грн.

На виконання постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2016 у справі №703/2425/16-а, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року, позивачу з 01.01.2016 здійснено перерахунок пенсії та визначено її розмір 17 170, 08 грн.

Постановою Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №703/2425/16-а постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року у справі № 703/2425/16-а скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Смілянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про перерахунок пенсії відмовлено.

У зв`язку з цим рішенням відповідача від 14.11.2018 позивачу здійснено перерахунок пенсії у розмірі 8137,17 грн.

На звернення позивача від 02.09.2021 щодо виплати йому недоплаченої пенсії на суму 5743,28 грн. з компенсацією трьох відсотків річних та інфляційних витрат, відповідач листом від 23.09.2021 №2300-0306-8/55666 повідомив про відсутність підстав для такої виплати.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону №1058-IV пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Щодо доводів позивача про наявність у відповідача заборгованості з індексації пенсії з грудня 2018 року до вересня 2021 у розмірі 5743,28 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Індексація грошових доходів населення відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 03.07.1991 №1283-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1283-ХІІ) - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

На підставі ч.1 ст.2 Закону №1283-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Так, відповідно до п.13 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (у редакції з 01.01.2017) у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», не переглядається та пенсія не індексується.

Оскільки позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про Державну службу», на підставі вказаної норми пенсія позивача з 01.01.2017 індексації не підлягає.

Тому суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що відповідач з грудня 2018 року протиправно не виплачував йому індексацію пенсії у розмірі 168,92 грн. щомісячно, що станом на 01.09.2021 становить 5743,28 грн.

Крім того, згідно зі списком №1 на зарахування, зокрема, пенсій на поточний рахунок позивача за період з 04.10.2018 до 25.10.2018 зараховано 17170,08 грн.

Отже, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, що йому у жовтні 2018 року виплачено пенсію у розмірі 15508,45 грн., замість 17 170, 08 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності у пенсійного органу заборгованості з виплати позивачу пенсії на суму 7 404, 91 грн.

Тому підстав для стягнення вказаної заборгованості на користь позивача з компенсацією трьох відсотків річних та інфляційних витрат немає.

Щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача здійснювати виплату пенсії позивачу щомісячно на суму 8306,09 грн., колегія суддів зазначає, що рішенням відповідача від 14.11.2018 №49позивачу перераховано пенсію та визначено її розмір 8 137, 17 грн.

Вказане рішення станом на час вирішення спору є чинним та у встановленому законом порядку не скасоване.

Тому підстав для виплати позивачу пенсії в іншому розмірі немає.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, поновленню підлягають порушені права позивача

Оскільки позовна вимога про зобов`язання здійснювати виплату позивачу пенсії направлена на порушення прав позивача на майбутнє, вона є передчасною та не підлягає задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено всі обставини справи у зв`язку із чим прийшов до правильного висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: М.І. Кобаль

А.Г. Степанюк