Справа № 161/21645/21
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/53/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судових засідань Денисюка І.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Левчук-Микитюк А.О.

представника відповідача Літвака О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, заступника командира роти 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Волинській області Бондаря Тараса Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Левчук-Микитюк Алла Олександрівна звернулась в суд в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області, заступника командира роти 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Волинській області Бондаря Тараса Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 09.11.2021 року відносно нього поліцейським була винесена постанова серії ЕГА № 499673 про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП у вигляді штрафу на суму 255,00 грн. З зазначеною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною. Вважає, що складання відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення та притягнення його до відповідальності є безпідставним, протиправним та незаконним й таким, що грубо порушує його конституційні права та інтереси, вимога носіння маски на його думку є незаконною. Також, вказує, що при складені постанови, йому не були роз`яснені права, не запропоновано скористатися правовою допомогою адвоката, а сама постанова не містить будь-яких даних щодо вчинення ним адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, позивач та його представник вважають дії заступника командира роти 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Волинській області Бондаря Т.В. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпП протиправним, а тому постанова серії ЕГА № 499673 від 09 листопада 2021 року підлягає до скасування, як незаконна та упереджена, а справа підлягає закриттю на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Левчук- Микитюк А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Крім викладеного в позовній заяві, вказували на отримання поліцейським в незаконний спосіб персональних даних ОСОБА_1 , ненадання можливості скористатись правовою допомогою адвоката, а також на ту обставину, що позивач не відмовлявся від отримання копії постанови.

Представники відповідачів позовні вимоги не визнали, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Просили суд, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Вказували, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, інспектор мав всі законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 09.11.2021 року заступником командира роти 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Волинській області Бондарем Т.В. винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 499673, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно із вказаною постановою ОСОБА_1 09.11.2021 року в АДРЕСА_1 , перебував в громадській будівлі, а саме, у Волинському апеляційному суді, без засобів індивідуального захисту, які прикривають рот та ніс, маски або респіратора, що закриває ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Факт перебування ОСОБА_1 в громадській будівлі, а саме, у Волинському апеляційному суді,під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, підтверджено також наданим відповідачем відеозаписом з боді камер поліцейського, з якого вбачається, що особа, перебувала в громадській будівлі, без вдягнутих засобів індивідуального захисту. Дану обставину не заперечував в судовому засіданні позивач.

Таким чином, знайшли своє підтвердження обставини, які викладені у постанові про адміністративне правопорушення про те що ОСОБА_1 дійсно перебував в громадському місці - Волинському апеляційному суді, без маски чи респіратора, що закриває рот та ніс.

Диспозицією ч. 2 ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Отже, норма зазначеної статті закону є бланкетною та відповідальність, у даному випадку, настає у разі невиконання відповідних правил та обмежень, встановлених іншими нормативно-правовими актами, зокрема, щодо встановлення карантину.

Правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб визначено Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», відповідно до статті 1 якого карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Кабінетом Міністрів України 09.12.2020 року прийнято постанову № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», пунктом 1 якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 23, ст. 896, N 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 43, ст. 1394, N 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"

Згідно із п.п.1 п.2 - 2. постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»З 17 червня 2021 р. на території України встановлюється "зелений" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Визначення поняття «громадські будинки та споруди» наведено в державних будівельних нормах України від 2019 року, під яким розуміється загальна назва будинків і приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі). Наприклад, магазини, торговельні центри, магазини, бібліотеки, музеї, лікарні, університети, спортзали, церкви, державні установи тощо.

Відповідно до п.п.2.23. Правил пропуску осіб до приміщення Волинського апеляційного суду та транспортних засобів на територію суду, тимчасово, у разі запровадження Кабінетом Міністрів України карантину, забороняється пропуск до приміщення суду осіб, зокрема, без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски. Вказані Правила пропуску до будівлі суду є загальнодоступними та розміщені на офіційному сайті суду (https://vla.court.gov.ua/sud4802/gromadyanam/29/).

Отже, ОСОБА_1 , прибувши у будівлю суду, яка є громадським місцем, був зобов`язаний перебувати із вдягнутими засобами індивідуального захисту, зокрема респіратором або захисною маскою, про що йому було роз`яснено як працівниками суду, так і працівниками поліції безпосередньо перед вирішенням питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні доказами доведено обставини, викладені в оскаржуваній постанові та наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведені вище обставини і норми законодавства, суд дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, твердження позивача про протиправність оскаржуваної постанови є необґрунтованими.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та наявності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Суд зазначає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Статтею 3 Конституції України задекларовано як найвищу соціальну цінність здоров`я та безпеку людини, наявність у держави позитивного обов`язку охороняти життя людини та громадянина, у т.ч. з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини справи у повному обсязі спростовують наведені в позовній заяві доводи позивача.

Крім того, статтею 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Судом встановлено, що позивачу були роз`яснені положення ст. 268 КУпАП щодо прав та обов`язків та ст. 63 Конституції України, взято до уваги його усні пояснення, що підтверджується наданим відповідачем відеозаписом.

За таких обставин, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що відповідач не роз`яснив йому права та обов`язки, передбачені нормами КУпАП.

Крім того, не впливає на висновки суду щодо правомірності оскаржуваної постанови покликання позивача на ту обставину, що поліцейським у незаконний спосіб отримано його персональні дані та внесено їх до постанови, а також те, що відсутні докази про відмову ОСОБА_1 від отримання оскаржуваної постанови.

Покликання позивача про те, що при розгляді справи працівниками поліції не було надано йому можливості скористатись правовою допомогою не знайшло свого підтвердження, оскільки з відеозапису, оглянутого в ході розгляду справи, судом встановлено, що поліцейським було роз`яснено позивачу таке право, однак ОСОБА_1 вимагав забезпечити його правовою допомогою, що не входить до обов`язку працівників поліції.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 499673 від 09.11.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.44-3 КУпАП, та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, а також про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У зв`язку з відмовою у позові, витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, заступника командира роти 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Волинській області Бондаря Тараса Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Залишити без змін постанову серії ЕГА № 499673 від 09.11.2021 року заступника командира роти 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Волинській області Бондаря Тараса Васильовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 255 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк