Справа № 420/817/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/817/21
У Х В А Л А

01 лютого 2022 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Білостоцького О.В. у справі №420/817/21, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №420/817/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним і скасувати пункт 12 протоколу №164 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10 грудня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому першої групи інвалідності з 18 грудня 2018 року внаслідок поранення голови, правого плеча, коліна правої ноги, їх наслідків і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії;

- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги як інваліду першої групи з 18 грудня 2018 року внаслідок поранення голови, правого плеча, коліна правої ноги, їх наслідків і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, де велись бойові дії, одноразову грошову допомогу у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України надати звіт відповідно ст.382 КАС України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року по справі №420/817/21 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені адміністративного позову.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року по справі №420/817/21 без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 08.09.2021 року позивачу було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі № 420/817/21.

22.11.2021 року ухвалою Верховного Суду позивачу було повторно відмовлено у відкритті касаційного провадження на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі № 420/817/21.

22.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення від 09.04.2021 року у справі №420/817/20 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 09.04.2021 року за нововиявленими обставинами у справі №420/817/20 було залишено без руху. Встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

20.01.2021 року (під час перебування головуючого судді у справі у відпустці) від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відвід головуючого судді у справі №420/817/21 Білостоцького О.В. В обґрунтування вказаної позивач зазначив, що суддя Білостоцький О.В. не може брати участь у розгляді його заяви про перегляд судового рішення від 09.04.2021 року у справі №420/817/20 за нововиявленими обставинам, оскільки винесене ним рішення від 09.04.2021 року у справі №420/817/20 є помилковим і безпідставним.

Відповідно до ч. 6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Суд вказує на те, що суддя Білостоцький О.В. з 14.01.2022 року перебував у відпустці, в зв`язку з чим заяву про відвід розглянуто в перший робочий день після виходу судді на роботу.

Дослідивши зміст поданої заяви та матеріали адміністративної справи №420/817/21, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого відводу, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно п.6 статі 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Суд зауважує, що нормами КАС України не встановлено порядку розгляду заяви про відвід головуючого судді, яка подана на стадії залишення без руху заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з огляду на що судом заява позивача розглянута за аналогією закону.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Згідно з статями 126, 129 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Це положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Зазначеною статтею Кодексу адміністративного судочинства України визначено випадки недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Так, суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі (частина 1 ст. 37 КАСУ).

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції (частина 2 ст. 37 КАСУ).

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції (частина 3 ст. 37 КАСУ).

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення (частина 4 ст. 37 КАСУ).

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи (частина 5 ст. 37 КАСУ).

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду (частина 6 ст. 37 КАСУ).

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження по справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Таким чином, підстави для відводу, у тому числі самовідводу судді, можна умовно поділити на безумовні - ті, що чітко визначені законом, й оціночні - які вимагають оцінки.

Так, безумовними є наступні підстави: 1) якщо суддя брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо суддя є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 3) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу; 4) підстави, встановлені статтею 37 КАС України. Наявність цих юридичних фактів достатньо для того, щоб суддя був відведений.

До оціночних підстав належать такі підстави: 1) якщо суддя прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 2) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Для відводу судді за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Тобто, в даному випадку особа, яка заявляє відвід судді із вказаних підстав, повинна навести конкретні факти такої заінтересованості, упередженості, необ`єктивності судді та підтвердити їх відповідними доказами, що дають підставу для застосування даної норми.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє, чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993 року, серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10.06.1996, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 43, ЄСПЛ 2000-XII).

Відповідно до ч. 15 статті 31 КАС України розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, якщо справа розглядалася суддею одноособово або у складі колегії суддів. Якщо такий склад суду сформувати неможливо, суддя або колегія суддів для розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначається в порядку, встановленому частиною першою цієї статті.

Суд зазначає що незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 КАС України).

Підстави, на які посилається ОСОБА_1 у заяві про відвід судді Білостоцького О.В., не є такими, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді, вони зводяться лише до незгоди позивача зі змістом рішення суду від 09.04.2021 року по справі №420/817/21, яким йому було відмовлено у задоволені його адміністративного позову, та яке було залишено в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021 року.

Будь-яких інших посилань на ймовірну зацікавленість головуючого у результатах розгляду справи №420/817/21, а також інших підстав для відводу судді, визначених ст.ст. 36, 37 КАС України, позивачем в наданому до суду клопотанні не зазначено, з огляду на що суд доходить висновку про необґрунтованість та недоведеність заявленого відводу судді Білостоцькому О.В. та відсутність законодавчо визначених підстав для відводу головуючого у справі №420/817/21.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також зважаючи, що суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого ОСОБА_1 відводу, суд вважає за необхідне справу №420/817/21, відповідно до положень ч. 4 ст. 40 КАС України передати до Відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 5-11, 31, 36, 39, 40, 236, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Передати справу №420/817/21 до відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для виконання вимог ч.4 ст.40 КАС України.

Ухвала набуває законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 КАС України, в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 КАС України, окремо від рішення суду не допускається.

Суддя Білостоцький О.В.