Справа № 280/5825/21
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 280/5825/21
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Сафронової С.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021р. у справі №280/5825/21
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

07.07.2021р. ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою засобів поштового зв`язку звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії , судом першої інстанції позов зареєстровано 08.07.2021р. /а.с. 2-8,20/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.07.2021р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №280/5825/21 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 22/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що її сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 14 років і 24.02.2021р. він звернувся до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Вознесенівського районного відділу у місті Запоріжжі за отриманням паспорта громадянина України і його було повідомлено про те, що паспорт при досягненні особою 14 річного віку буде оформлено у вигляді ІД-картки, але мій син через свої етичні та релігійні переконання не бажає отримувати паспорт у вигляді ІД-картки, тому 08.04.2021р. вона, як законний представник неповнолітнього сина, звернулась до відділу міграційної служби з заявою про видачу сину паспорту у вигляді книжечки, але відповідачем у видачі такого паспорту сину відмовлено з підстав , що у 14 років можливо отримати тільки паспорт громадянина України у вигляді ID-картки, паспорт у вигляді книжечки можливо отримати лише з 16 років, а син не досяг 16-ти річного віку. Позивач вважає, що відмова відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки згідно з Положенням №2503-ХІІ, має наслідком грубе порушення прав малолітньої дитини на свободу світогляду і віросповідання, на добровільне волевиявлення у питанні щодо обробки персональних даних, на ім`я, честь і гідність, здоров`я, навчання, працю та заробітну плату, розвиток особистості тощо, право на саме життя, та інші права, що захищаються нормами статей 21-24,27-29, 31, 32, 34, 35,41-43,46-48, 53,60, 67, 68 Конституції України, тому просила суд - визнати протиправною відмову відповідача в оформленні та видачі гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки; зобов`язати відповідача оформити та видати гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021р. у справі №280/5825/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовлено. /а.с. 36-40/.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу / а.с. 45-52/, яка разом із матеріалами справи №280/5825/21, надійшла до Третього апеляційного адміністративного суду 14.12.2021р.. / а.с. 44,53 /

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2021р. у справі №280/5825/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021р. у справі №280/5825/21 / а.с. 54/ та справу призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження з 01.02.2022р. / а.с. 55/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи /а.с.56-58/.

Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 45-50/ на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення із порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просила суд скасувати рішення суду першої інстанції від 26.10.2021р. у цій справі та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 59-61/, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у цій справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 26.10.2021р. залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а положеннями ч. 5 ст. 250 КАС України передбачено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду цієї справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_1 , є матір`ю та законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 / а.с. 9-11/.,

24.02.2021р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 14 років і 18.03.2021р. він звернувся до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Вознесенівського районного відділу у місті Запоріжжі за отриманням паспорта громадянина України за оформленням паспорту громадянина України, та ним було заповнено заяву-анкету №5797847 від 18.03.2021р. / а.с. 31/ на підставі якої відповідачем було оформлено йому паспорт № НОМЕР_1 від 31.03.2021р. у формі ІД-картки.

У подальшому 08.04.2021р. ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як законний представник неповнолітнього сина, звернулась до відділу міграційної служби з заявою у якій просила повідомити про можливість отримання сином сину паспорту у вигляді книжечки, оскільки через етичні та релігійні переконання він не бажає отримувати паспорт у вигляді ІД-картки / а.с. 13/

Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області розглянувши вищезазначену заяву листом від 28.04.2021р. повідомило позивача про відсутність підстав для отримання її сином паспорту у вигляді книжечки оскільки у 14 років можливо отримати тільки паспорт громадянина України у вигляді ID-картки, паспорт у вигляді книжечки можливо отримати з лише 16 років за умови надання певного переліку документів, до яких також відноситься рішення суду, а її син не досяг 16-ти річного віку / а.с. 14-15/.

18.06.2021р. до відповідача із заявою про видачу паспорту у вигляді книжечки звернувся особисто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 / а.с. 16/, за результатами розгляду його заяви відповідач листом від 02.07.2021р. повідомив заявника про те, що за його заявою йому оформлено паспорт громадянина України у вигляді картки, який є дійсним і його необхідно отримати, і цей паспорт є дійсним, тому враховуючи, що громадянин може мати тільки один паспорт то відсутні підстави для оформлення паспорту у вигляді книжечки.

І саме вищенаведені листи відповідача, які позивач вважає рішеннями відповідача про відмову у видачі її неповнолітньому сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорту громадянина України у вигляді книжечки, які порушують права та охоронювані законом конституційні права її сина, обумовили її звернення до суду в інтересах сина за захистом його порушених прав з цим адміністративним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі вищенаведених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при під час прийняття ним рішення у цій справі, яке є предметом апеляційного перегляду, вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначені нормами Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI від 20.11.2012р. (далі - Закон №5492-VI).

Єдиний державний демографічний реєстр, з огляду на положення ч. 1 ст. 4 Закону №5492-VI, це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються. Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця.

Відповідно до ч.1 ст. 10 цього ж Закону внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних». У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Частиною 1 ст. 13 Закону №5492-VI, передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

Паспорт громадянина України, відповідно до пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №5492-VI, є одним із документів Реєстру, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, і

паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій ( частина 3 цієї ж статті Закону).

Аналіз положень ч. 1,2,4,5 ст. 14 Закону №5492-VI дає можливість зазначити, що форма кожного документа встановлюється цим Законом і документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону №5492-VI бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

При цьому оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом ( ч. 1 ст. 16 Закону №5492-VI) і уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо:

1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа;

2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті);

3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4

) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником,

і така відмова відбувається шляхом прийняття відповідного рішення, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, та у ньому мають зазначатися підстави для відмови, при цьому особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа, і таке рішення уповноваженої особи може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду ( ч. 7 ст. 16 Закону №5492-VI).

Положеннями ч.1,2 ст. 21 Закону №5492-VI передбачено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України, і оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 ст. 21 Закону №5492-VI передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, і до паспорта громадянина України вноситься така інформація: назва держави; назва документа; ім`я особи; стать; громадянство; дата народження; унікальний номер запису в Реєстрі; номер документа; дата закінчення строку дії документа; дата видачі документа; уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); місце народження; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи; податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово «відмова» (частина сьома статті 21 Закону №5492-VI), а ч. 6 ст. 7 Закону №5492-VI містить заборону вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену цим Законом, у тому числі забороняється вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров`я або статевого життя.

На виконання положень ч. 2 ст. 15 та абз. 2 ч. 2 статті 21 Закону №5492-VI Кабінет Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійним та знищення паспорта громадянина України» №302 від 25.03.2015р. (далі Постанова №302).

Відповідно до п. 2 Постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 01 січня 2016 року оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією Постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення №2503-XII;

- з 01 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією Постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією Постановою.

Пунктом 3 Постанови №302 установлено, що:

- до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією Постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки;

- прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією Постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється;

- паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 01 листопада 2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Відповідно до пп. 1, 2 додатка 2 до Постанови №302 «Технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм» бланк паспорта громадянина України (далі - паспорт) виготовляється у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій.

Згідно з пп. 1 п. 7 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

За правилами п. 26 Порядку №302 після формування заяви-анкети працівник територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби, уповноваженого суб`єкта друкує її та надає заявнику для перевірки правильності внесених до заяви-анкети відомостей, реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування, після перевірки заявник власним підписом підтверджує правильність внесених до заяви-анкети відомостей про особу (пункт 27 Порядку №302).

Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» №1474-VIII від 1407.2016р. (далі - Закон №1474-VIII), до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, якщо інше не передбачено цим Законом.

Пунктом 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1474-VIII Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом зобов`язано: подати до Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів України у відповідність із цим Законом; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Кабінетом Міністрів України, у межах встановленого Законом №1474-VIII строку прийнято постанову №745 від 26.10.2016р., якою внесені відповідні зміни до Постанови №302, і з 01.11.2016р. постанова №745 набрала чинності і з цієї ж дати офіційно встановлено, що паспорт громадянина України оформляється виключно у формі картки з безконтактним електронним носієм з використанням бланка, затвердженого Постановою №302.

На підставі Положення №2503-ХІІ (у редакції Постанови Верховної Ради України від 02.09.1993 р. №3423-XII) Кабінет Міністрів України постановою №353 від 04.06.1994р. (далі- Постанова №353) затвердив зразок бланка паспорта громадянина України (у вигляді паспортної книжечки) згідно з додатком, але у зв`язку із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №185 від 13.03.2013р. визнано такою, що втратила чинність Постанову №353.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України №415 від 12.06.2013р. зупинено дію Постанови №185 від 13.03.20213р. і відновлено дію Постанови №353, якою було затверджено зразок бланка паспорта громадянина України (у вигляді паспортної книжечки) (зразка 1994 року).

Положеннями пунктів 2, 3, 5, 6, 8 Положення №2503-ХІІ серед іншого передбачено, що паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 Положення №2503-ХІІ що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Аналіз наведених норм дає можливість зробити висновок про те, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта громадянина України , незалежно від форми паспорту, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства, і дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 18.03.2021р. ОСОБА_2 особисто подав заяву анкету №5797847 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру інформації у зв`язку з оформленням паспорту громадянина України, причина оформлення (первинне оформлення), при цьому у цій анкеті ним особисто надано згоду на отримання відцифрованих відбитків пальців його рук та внесення до безконтактного електронного носія відцифрованих відбитків пальців рук відповідно до Прядку отримання, вилучення з єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук, що підтверджується проставленням особистого підпису на заяві-анкеті, на підставі цієї анкети ОСОБА_2 оформлено паспорт громадянина України № НОМЕР_1 від 31.03.2021р. / а.с. 31/.

З огляду на положення Закону України «Про захист персональних даних» , зокрема ч.1 ст. 6, ч. 2 ст. 15 цього Закону, суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними, а персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом; а також у у разі набрання законної сили рішення суду щодо видалення або знищення персональних даних.

Аналіз положень ст. 13, ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі-Закон № 5492-VI) дає можливість зробити висновок про те, що паспорт громадянина України відноситься до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, і кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України, а оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру.

За таких обставин паспорт громадянина України оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі), і оформленню такого паспорту передує певне волевиявлення особи, і під час розгляду цієї справи встановлено, що відповідачем, як розпорядником Реєстру, оформлено за допомогою засобів ЄДДР паспорт громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді - картки № НОМЕР_1 , внаслідок волевиявлення цієї особи, яка у відповідній заяві-анкеті при оформленні ID - картки надала згоду на обробку його персональних даних / а.с. 31/, що свідчить про те, що цей паспорт ОСОБА_2 отримав на підставі власного волевиявлення, а також інформація про нього була отримана з його дозволу і без порушень вимог Законів №2297-VI та №5492-VI.

Отже з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, та наведених норм чинного законодавства колегія суддів вважає, що у особи, яка отримала паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, відсутні правові підстави для повернення дійсного та придатного до використання паспорту, а з огляду на те, що громадянин України може мати тільки один паспорт громадянина України, відсутні будь-які визначені законом для оформлення та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року.

За таких обставин суд першої інстанції під час розгляду цієї справи зробив правильний висновок про необґрунтованість та безпідставність вимог адміністративного позову та за цих підстав відмовив у його задоволенні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 26.10.2021р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021р. у справі №280/5825/21 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття , та може бути оскаржена у строки та в порядку встановлені ст. ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 15.02.2022р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.В. Сафронова