Справа № 160/19903/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року вказана позовна заява була залишена без руху та цією ухвалою було запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог, передбачених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України із зазначенням у новій редакції позовної заяви у прохальній частині позову належного способу захисту прав позивача у відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України.
26 листопада 2021 року, через канцелярію суду, від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява у новій редакції на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року, із зазначенням у прохальній частині позову належного способу захисту прав позивача у відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій позивач просить:
- згідно Закону України № 1058-ІV стаття 32 ч.1 призначити пенсії позивачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по інвалідності на підставі діючої Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 621570.
Позовна заява обґрунтована протиправними діями відповідача відносно позивача щодо не призначення позивачу пенсії по інвалідності на підставі діючої довідки до акту огляду МСЕК.
Представником відповідача 14.01.2022 надано до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого останній у задоволенні позовних вимог просив суд відмовити з огляду на їх необґрунтованість, а саме відсутність необхідного страхового стажу..
Згідно положень ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач 17.05.2021 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення/перерахунок пенсії по інвалідності, вид пенсії : про попередній розрахунок пенсії.
Рішенням №78 від 20.05.2021 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зі скаргою.

Листом від 13.07.2021 позивача повідомлено, що згідно частини першої статті 30 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання за наявності стажу, передбаченого статтею 32 Закону № 1058. Особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю її та III групи від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років. Згідно наданих документів, страховий стаж складає 4 роки 9 місяців 8 днів (зарахований по 11.04.2008 в повному обсязі).

Не погодившись з вказаним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону (частина перша статті 33 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 34 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Частиною 1 ст. 32 Закону №1058-IV встановлено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років.

З огляду на приписи вказаної вище статті для призначення позивачу пенсії по інвалідності необхідне одночасне дотримання умов:

- встановлення інвалідності;

- наявність страхового стажу відповідно до віку на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, що визначений частиною 1 ст. 32 Закону № 1058-IV.

Судом встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до пенсійного органу з заявою від 17.05.2021, тобто на дату звернення останньому виповнилося 42 роки.

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААБ № 212168 позивачу встановлена III група інвалідності з 10.07.2019.

Станом на первинну дату встановлення інвалідності позивачу виповнилося 40 років.

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААБ №621570 позивачу встановлена III група інвалідності з 01.08.2020.

Згідно наданих пенсійним органом відомостей, страховий стаж позивача становить 04 роки 09 місяців та 08 днів, тобто у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж, що визначений частиною 1 ст. 32 Закону № 1058-IV, як умова за якої може бути призначено пенсію по інвалідності.

Таким чином, позивачу за відсутності страхового стажу не може бути призначено пенсію відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону №1058-IV.

Стосовно посилання позивача на те, що довідкою МСЕК серії 12 ААБ №621570 визначено причину інвалідності «з дитинства» та виписки з епікризу №112, станом на складання якого позивач мав 17 років, відтак необхідний страховий стаж, визначений частиною 1 ст. 32 Закону № 1058-IV, складає 1 рік, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 31 Закону № 1058-IV залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності.

Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Статтею 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" визначено, що медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.

Згідно Інструкції про встановлення груп інвалідності, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 за №1295/20033 датою встановлення інвалідності вважається день надходження до МСЕК документів, необхідних для огляду хворого. Інвалідність встановлюється до першого числа місяця, наступного за місяцем, на який призначено черговий переогляд хворого.

Як вказано вище, вперше позивачу встановлено III групу інвалідності з 10.07.2019, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААБ № 212168.

Надана до справи копія виписки з епікризу №112 не може вважатись належним та допустимим доказом в розумінні ст. 73-76 КАС України.

При цьому, суд зазначає, що листом Головного управління від 13.07.2021 позивачу роз`яснено, що згідно наданих документів, страховий стаж складає 4 роки 9 місяців 8 днів (зарахований по 11.04.2008 в повному обсязі).

Відповідно до положень ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки в задоволені позову відмовлено, розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювався.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Боженко Н.В., рішення постановлено в перший робочий день судді 07 лютого 2022 року.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко