Справа № 160/21111/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 як не працюючому пенсіонеру в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства України, починаючи з дати звернення 07 травня 2021 року та виплачувати на визначений пенсіонером банківській рахунок.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що до серпня 1994 року ОСОБА_1 проживала в Україні в м. Черкаси. Надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль. 07.05.2021 року представник позивача звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, проте, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії, з підстав ненадання доказу проживання на території України. Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії, вважає, що має право та надала необхідні документи, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року позовну заяву залишено без руху.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
05.01.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1) надало відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що позивачем подану заяву не за місцем проживання (реєстрації) та не дотримано порядку звернення до органу Пенсійного фонду України, визначеного законодавством. Позивач, як громадянка України жодним чином не обмежена у праві на пенсійне забезпечення в Україні. Однак, ОСОБА_1 при зверненні до органів, що призначають та виплачують пенсію, повинна наряду з іншими громадянами України дотримуватися приписів діючого законодавства щодо подання необхідних документів для призначення пенсії та звернення до належного територіального органу Пенсійного фонду. Оскільки заява від 07.05.2021 року про призначення пенсії ОСОБА_1 не була предметом розгляду Головного управління Дніпропетровської області, вимоги позивачки щодо зобов`язання Головного управління Дніпропетровської області призначити пенсію за віком з 07.05.2021 року (з дати звернення) та виплачувати на банківський рахунок є передчасними та задоволенню не підлягають.
До відзиву відповідачем додано клопотання про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, як другого відповідача.
04.02.2022 року на офіційну електронну адресу суду та 08.02.2022 року на поштову адресу суду надійшов відзив відповідача-2 на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що представником позивача, який звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, не було подано оригінал паспорта або інший документ, що засвідчує особу позивача та місце її проживання (реєстрації) в Україні, а також не було надано оригінал трудової книжки. Таким чином, за результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. Страховий стаж позивача для призначення пенсії не підтверджується жодними поданими документами та становить 0 років 0 місяців 0 днів. Таким чином, з наведених норм законодавства та досліджених обставин справи відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо призначення позивачу пенсії за віком.
Згідно з ч.ч.5, 8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 від 25.06.2020 року.
07.05.2021 року позивача через свого представника звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області розглянуто заяву позивача за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. В обґрунтування відмови у призначенні пенсії, відповідачем-2 зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 0 років 0 місяців 0 днів. Зазначено, що для призначення пенсії необхідно надати документ про проживання в Україні та оригінал трудової книжки.
Не погоджуючись з відмовою відповідача-2 у призначенні пенсії за віком, позивач через представника звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд керується наступним.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.
Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до ст.44 вказаного Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пп.4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Згідно з п.1.1 та п.1.3 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до п.2.23 Порядку №22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію:
а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів;
в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження (пункт 38 Порядку №22-1).
Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ (пункт 39 Порядку №22-1).
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 43 Порядку №22-1).
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.
Слід звернути увагу, що особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, проте, реалізація такого права повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі №1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.09.2018 року у справі №805/465/18-а та від 21.12.2021 року у справі №540/1588/19.
До заяви позивачем були надані копії документів для призначення пенсії.
Позивач в позовній заяві не спростовує висновку відповідача-2, покладеного в основу оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії щодо неподання оригіналу трудової книжки.
Отже, суд робить висновок про недотримання позивачем та його представником порядку звернення із заявою про призначення пенсії, через подання документів про стаж в копіях.
При цьому, суд звертає увагу, що документ про стаж можуть бути подані і в копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Проте, доказів належного посвідчення трудової книжки позивача переліченими органами суду не надано.
Відтак, суд робить висновок про правомірність висновку, покладеного відповідачем-2 в основу оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії щодо неподання оригіналу трудової книжки.
При цьому, суд звертає увагу на те, що питання неправомірності посилань пенсійного фонду в якості відмови у призначенні пенсії на не підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України і необхідності звернення за призначенням пенсії до відповідного відділення пенсійного фонду за місцем реєстрації неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду.
Розвиваючи правову позицію щодо конституційного права на пенсію особи, яка виїхала на постійне місце проживання за кордон, у контексті поновлення цього права у зв`язку з прийняттям рішення Конституційним Судом України від 07.10.2009 року №25-рп/2009, Верховний Суд сформулював оновлений правовий висновок у постанові від 30.09.2019 року у справі №475/164/17 за позовом особи до територіального органу ПФУ про зобов`язання призначити пенсію за віком, відповідно до Закону України №1058-IV. Як слідує з рішення, пенсійний орган відмовив громадянину в призначенні пенсії, обґрунтувавши її ненадання позивачем документу про проживання в Україні.
Під час вирішення цього спору Верховний Суд ще раз акцентував увагу на тому, що право громадянина на одержання та призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки відповідно до конституційних принципів право на пенсійне забезпечення гарантується незалежно від того, де проживає така особа.
З урахуванням викладеного, ненадання до заяви про призначення пенсії документів на підтвердження реєстрації (проживання) на території України не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії.
Отже, суд робить висновок про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, прийняте в травні 2021 року, про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , в частині його обґрунтування щодо неподання документу про проживання в Україні.
При цьому, обґрунтування вказаного рішення в частині неподання оригіналу трудової книжки або засвідченої належним органом копії, скасуванню не підлягає.
Відтак, суд приходить до висновку про прийняття загалом відповідачем-2 правильного рішення про відмову у призначенні пенсії на підставі наданої заяви від 07.05.2021 року, у зв`язку з недотримання порядку завірення документів про стаж.
Відтак, позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити пенсію не підлягає задоволенню.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 908,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 454,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 за її заявою від 07.05.2021 року в частині його обґрунтування щодо неподання документу про проживання в Україні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судові витрати у розмірі 454 грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський