Справа № 640/18330/21
Суддя: Мамедова Ю.Т.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року м. Київ № 640/18330/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мамедової Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державної аудиторської служби України до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов Державної аудиторської служби України (далі - позивач, Держаудитслужба) до Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Мін`юст), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 08.06.2021 р. про накладення штрафу у розмірі 5100,00 винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком Сергієм Володимировичем, у виконавчому провадженні №64916073 з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.08.2020 р. на підставі виданого виконавчого листа №826/464/16 від 02.02.2021 р.;

- зобов`язати відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження №64916073 з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.08.2020 р. на підставі виданого виконавчого листа №826/464/16 від 02.02.2021 р.

Ухвалою суду від 03.08.2021 р. відкрито провадження в адміністративній справі №640/18330/21 (далі - справа), яку вирішено розглядати в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 (далі - третя особа, ОСОБА_1 ).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Держаудитслужба у встановлений строк та у повному обсязі виконала судове рішення, а тому оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню, а виконавче провадження - закінченню.

Відповідач позовні вимоги не визнав та разом з третьою особою просили у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувана постанова та дії (бездіяльність) прийнята (вчинені/допущена) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.08.2020 р. в адміністративній справі №826/464/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції України, Держаудитслужби, третя особа - Мін`юст, про скасування наказу №956-о від 17.12.2015 р., поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Першого заступника Голови Державної фінансової інспекції України від 17.12.2015 №956-о про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Адміністративно-господарського департаменту Державної фінансової інспекції України з моменту його прийняття;

- стягнуто з Держаудитслужби на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 684512,44 грн.;

- звернуто до негайного виконання рішення суду у частині стягнення з Держаудитслужби середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

02.02.2021 р. в адміністративній справі №826/464/16 ОСОБА_1 видано виконавчий лист, згідно якого рішення підлягає виконанню в частині: визнати протиправним та скасувати наказ Першого заступника Голови Державної фінансової інспекції України від 17.12.2015 р. №956-о про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Адміністративно-господарського департаменту Державної фінансової інспекції України з моменту його прийняття (далі - виконавчий лист №826/464/16).

22.03.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Мін`юсту із заявою про примусове виконання рішення суду - виконавчого листа №826/464/16.

23.03.2021 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком Сергієм Володимировичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64916073 по примусовому виконанню виконавчого листа №826/464/16.

Також, 23.03.2021 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком Сергієм Володимировичем в межах виконавчого провадження ВП №64916073 прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника (Держаудитслужби) розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: загальна сума мінімальних витрат - 229,70 грн.

У подальшому, 08.06.2021 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком Сергієм Володимировичем в межах виконавчого провадження ВП №64916073 прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця накладено на боржника (Держаудитслужбу) штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Вважаючи протиправною вказану вище постанову про накладення штрафу, а також протиправною бездіяльність щодо незакінчення виконавчого провадження ВП №64916073 у зв`язку з повним виконанням виконавчого листа №826/464/16 позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

При цьому, відповідно до п.п. 6, 7 ч. 4 ст. 4 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Отже, згідно вимог Закону, у виконавчому документі повинна бути зазначена, зокрема, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, а у випадку її відсутності та/або виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень - виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Як вже зазначалось вище, згідно виконавчого листа №826/464/16, рішення підлягає виконанню в частині: визнати протиправним та скасувати наказ Першого заступника Голови Державної фінансової інспекції України від 17.12.2015 р. №956-о про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Адміністративно-господарського департаменту Державної фінансової інспекції України з моменту його прийняття.

При цьому, суд звертає увагу, що в межах спірних правовідносин виконання рішення (виконавчого листа №826/464/16) не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, а тому вказаний виконавчий документ відповідач був зобов`язаний повернути стягувачу ( ОСОБА_1 ) протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Натомість відповідачем, в порушення вимог ст. 4 Закону, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64916073.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд прийшов до висновку, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком Сергієм Володимировичем протиправно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64916073 та відповідно протиправно прийняті в межах даного виконавчого провадження постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 23.03.2021 р. та постанова про накладення штрафу від 08.06.2021 р.

При цьому, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд з метою ефективного захисту порушених прав позивача вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними та скасування вказаних вище постанов старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича.

Водночас, зважаючи на те, що судом визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича про відкриття виконавчого провадження ВП №64916073, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №64916073 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов Державної аудиторської служби України до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії є таким, що підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає частина сплаченої суми судового збору у розмірі 1135,00 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державної аудиторської служби України (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 4; ) до Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати прийняті старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком Сергієм Володимировичем:

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2021 р. ВП №64916073;

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 23.03.2021 р. ВП №64916073;

- постанову про накладення штрафу від 08.06.2021 р. ВП №64916073.

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

4. Стягнути на користь Державної аудиторської служби України частину сплаченого нею судового збору у розмірі 1135,00 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Мамедова