Справа № 380/8053/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові заяву представника ОСОБА_1 адвоката Решоти Володимира Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі №380/8053/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання дій протиправним та скасування наказу, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року адміністративний позов задоволено.

За наслідками апеляційного перегляду справи №380/8053/21 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року у справі №380/8053/21 залишено без змін.

28 жовтня 2021 року представником позивача подано відзив, у якому заявлено клопотання про розподіл понесених позивачем у суді апеляційної інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту в) частини четвертої статті 322 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Питання розподілу судових витрат постановою суду апеляційної інстанції не вирішувалось.

Згідно з ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Тобто, наведеною нормою визначено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, не вирішені основним рішенням.

Водночас, додаткове судове рішення за юридичною природою є засобом доповнення вже ухваленого судового рішення, не може змінювати суті основного судового рішення та перелік підстав, за яких суд може прийняти додаткове судове рішення, є вичерпним.

Частинами першою та третьою статті 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі; якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.5 цієї статті у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

У разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 9 вказаної статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує : 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині 3 статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат відповідно до вимог частини сьомої цієї статті покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат підлягає оцінці кожен окремий доказ надання правової допомоги та у їх сукупності співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката, а також заперечення суб`єкта владних повноважень щодо обґрунтованості їх розміру.

Разом із клопотанням про розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції на професійну правничу допомогу, представником позивача подано докази їх понесення у розмірі 1500, 00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Так, у заяві про стягнення з відповідача понесених витрат в суді апеляційної інстанції у даній справі вказано, що позивачем понесено 1500,00 грн витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, та додано документи на підтвердження зазначених витрат:

-ордер серії ВС №1102653 від 27.10.2021, виданий на підставі договору про надання правової допомоги №31/08/20 від 31.08.2020;

-рахунок №26/10/21 від 26.10.2021;

-акт про надання правничої допомоги №26.10.21 від 26.10.2021;

-квитанцію №0.0..1 про здійснення оплати від 26.10.2021, яка серед реквізитів містить чітке призначення отримувача та платежу з покликанням на відповідний договір.

Крім того, заявником надано докази вручення відзиву іншій стороні у справі засобами електронного зв`язку.

Матеріали справи містять копію Договору про надання правничої допомоги №31.08.20 від 31.08.2020, на підставі якого адвокатом АО «Максимум» Решота В.В. надавалась правова допомога у даній справі.

Дослідивши надані докази, колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат позивача на правову допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, є обґрунтованим та співмірним виконаним адвокатом робіт (наданих послуг): надання консультації, ознайомлення з апеляційною скаргою, пошук релевантної судової практики, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу, подану відповідачем у справі №380/8053/21.

Натомість, відповідачем не спростовано задоволеного судом на користь позивача розміру понесених витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Заявлення вимоги про розподіл судових витрат, понесених на професійну правничу, у відзиві на апеляційну скаргу з одночасним долученням доказів їх понесення вказує на обізнаність відповідача про наявність невирішеного судом клопотання про розподіл судових витрат. Таким чином, відповідач (суб`єкт владних повноважень) не був позбавлений можливості вчасного звернення до суду із запереченням на спростування розміру понесених позивачем судових витрат, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять.

Слід зазначити, що відповідну заяву представником позивача подано до суду з урахуванням порядку та строків, визначених ч.7 ст.139 КАС України. На дату звернення представника позивача із заявою про ухвалення додаткового рішення термін дії договору не минув.

Суд апеляційної інстанції у контексті вирішення заявленого кллопотання вважає за необхідне вказати, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у судових рішеннях від 05.09.2019 (справа №826/841/17), від 24 жовтня 2019 року (справа №820/4280/17), від 30 листопада 2020 року (справа №Н/806/1943/18).

Таким чином, вимоги заяви представника позивача про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у справі №380/8053/21 узгоджуються з нормами процесуального права та не суперечать інституту додаткового судового рішення, відтак суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення заяви про стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, додатковим рішенням.

Керуючись статтями 134, 139, 143, 252, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Решоти Володимира Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі №380/8053/21 задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області () на користь ОСОБА_1 (РНОК ПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний