Справа № 140/7180/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 рокуСправа № 140/7180/21 пров. № А/857/22739/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Затолочного В.С., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року (суддя Денисюк Р.С., м.Луцьк), -

ВСТАНОВИВ :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУПФ) в якому просила:

визнати протиправним рішення відповідача «Про перерахунок пенсії» від 27.01.2021 №99 (далі Рішення) щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із 90 % до 50 % суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді під час перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Господарського суду Волинської області від 12.03.2020 № 03-23/1616/20 (далі Довідка; Господарський суд відповідно), неврахування до стажу роботи судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів виконання обов`язків арбітра у відомчому арбітражі в Камчатській облрибспоживспілці з 22.11.1976 по 04.05.1983, з 04.05.1983 по 27.03.1985, на посаді старшого арбітра відомчого арбітража у Камчатській облрибспоживспілці за період з 27.03.1985 по 09.09.1986, а всього за період з 22.11.1976 по 09.09.1986 відповідно до розрахунку стажу судді від 13.10.2017 № 02-24/5700/17, виданого Господарським судом, прийнятого Радою правосуддя при розгляді заяви про відставку та підтвердженого рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2017 року по справі № 161/18565/17 (далі Рішення суду);

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із стажу роботи 27 років 06 місяців 23 дні з розрахунку 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення в частині зменшення ОСОБА_1 розміру раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці під час його перерахунку на підставі Довідки з 19.02.2020 на 50 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та зменшення стажу роботи на посаді судді. Зобов`язано ГУПФ здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно Довідки, в розмірі 64 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19.02.2020. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, в частині зобов`язання ГУПФ здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно Довідки, в розмірі 64 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19.02.2020 та прийняти нове рішення про закриття провадження у справі в цій частині вимог.

В апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана нею позовна вимога була предметом розгляду у справі №140/13629/20 у якій рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2020 року, яке набрало законної сили 08.12.2020 (далі Рішення суду-1), зобов`язано ГУПФ здійснити ОСОБА_1 перерахунок, нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі Довідки, з урахуванням раніше виплачених сум, а також ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року, яка набрала законної сили 02.11.2021, встановлено наступний порядок та спосіб виконання Рішення суду-1: визначено, що при здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 враховуються розмір розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а також розмір відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що визначені Рішенням суду. Зазначає, що наведені обставини дають підстави вважати, що у справі №140/13629/20 та у розглядуваній справі предмет та підстави позову є тотожними відмінність лише полягає у тому, що в цій справі позивач додатково оскаржує Рішення відповідача.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна відсоткового обчислення при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), ніяким чином не порушує права позивача, оскільки за рахунок збільшення розміру суддівської винагороди станом на 18.02.2020, що враховується при перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, значно збільшується і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який підлягає перерахунку згідно з частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIII.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В іншій частині щодо визнання протиправним та скасовання Рішення в частині зменшення ОСОБА_1 розміру раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці під час його перерахунку на підставі Довідки з 19.02.2020 на 50 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та зменшення стажу роботи на посаді судді, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУПФ та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке було призначено з 13.10.2017 у розмірі 80% суддівської винагороди, а в подальшому після здійснених перерахунків 19.03.2018 - у розмірі 90 % суддівської винагороди.

Позивач у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди звернулася до відповідача із заявою про перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці. Проте, відповідачем було відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Вказана відмова була оскаржена позивачем до суду.

Рішенням суду-1 визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ від 02.09.2020 №59 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.08.2020 про перерахунок пенсії відповідно до Закону №1402-VIII; зобов`язано ГУПФ здійснити ОСОБА_1 перерахунок, нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі Довідки, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного Рішення суду-1, ГУПФ проведено позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії №99 від 18.12.2020, а відповідно до Рішення в розмірі 50 %.

На звернення позивача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням Рішення суду-1 ГУПФ листом №1115-484/Ф-02/8-0300/21 від 16.02.2021 повідомило позивача про те, що на момент виконання Рішення суду-1 діє частина третя статті 142 Закону №1402-VIII, якою визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

За матеріалами пенсійної справи, загальний стаж роботи позивача становить 40 років 11 місяців 09 днів, в тому числі: 17 років 09 місяців 08 днів - стаж роботи на посаді судді та 09 років 09 місяців 18 днів - зараховано до стажу судді на виконання рішення суду.

В результаті перерахунку на даний час, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 встановлено в сумі 60695,25 грн (121390,50 грн х 50%) та виплачується з 01.01.2021. Заборгованість з 19.02.2020 по 31.12.2020 в сумі 114540,88 грн буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Положеннями частини першої статті 142 цього Закону передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною п`ятою статті 142 Закону № 1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частина третя статті 142 Закону №1402-VIII передбачає, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Водночас, «Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» .

Згідно рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Волинської області у відставку від 10.10.2017 №3223/0/15-17 таку звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі Закон №2453-VI) (пункт 23 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних» положень Закону №1402-VIII).

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019 (далі Закон №193-IX), було виключено зазначені вище пункти 22, 23 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, статті 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України(є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII зі змінами.

Конституційний Суд у вказаному рішенні зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Таким чином, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20.

В силу вищезазначеного, у зв`язку з ухваленням Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020, пункт 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII, втратив чинність.

Отже, з 19.02.2020 при вирішенні питання розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача та, відповідно, здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, необхідно керуватися положеннями статті 142 Закону №1402-VIII, які визначають, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Як встановлено з матеріалів справи, виконуючи Рішення суду-1 ГУПФ прийняло Рішення, яким здійснило перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020, при цьому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці було розраховано з розміру 50 % суддівської винагороди, зазначеної у Довідці.

Разом з тим, як підтверджено матеріалами справи, Рішенням суду, яке набрало законної сили 16.07.2018, зобов`язано Луцьке об`єднане управління ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 періоди виконання обов`язків арбітра у відомчому арбітражі в Камчатській облрибспоживспілці за період з 22.11.1976 року по 04.05.1983 рік - 06 років 05 місяців 12 днів; з 04.05.1983 року по 27.03.1985 рік - 01 рік 10 місяців 23 дні; на посаді старшого арбітра відомчого арбітража у Камчатській облрибспоживспілці за період з 27.03.1985 року по 09.09.1986 рік - 01 рік 05 місяців 12 днів, а всього 09 років 09 місяців 17 днів до стажу роботи судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із стажу роботи - 27 років 06 місяців 23 дні згідно з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.10.2017 №02-24/5700/17, з розрахунку 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (судді, заступника голови суду), без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання, починаючи з 13.10.2017 з урахуванням проведених виплат.

В силу приписів статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною другою статті 14 КАС визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав на те, що встановлені Рішенням суду показники стажу позивача-апелянта на посаді судді - 27 років 06 місяців 23 дні не можуть бути змінені пенсійним органом самостійно, оскільки вказане рішення суду набрало законної сили та є обов`язковим до виконання і повторного зарахування до стажу роботи на посаді судді не потребують.

Враховуючи положення частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII та суддівський стаж позивача (повних 27 років), з 19.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання позивача має розраховуватися, виходячи з 64 % суддівської винагороди судді: (50% за 20 років роботи на посаді судді) + 14% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді), який працює на відповідній посаді.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 6 березня 2018 року у справі №308/6953/17, 19 червня 2018 року у справі №243/4458/17, 5 грудня 2019 року у справі №592/2737/17, 24 березня 2020 року у справі № 227/766/17.

Водночас суд зазначає, що зміна відсоткового обчислення при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі статті 142 Закону №1402-VIII, ніяким чином не порушує права позивача, оскільки за рахунок збільшення розміру суддівської винагороди станом на 18.02.2020, що враховується при перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, значно збільшується і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який підлягає перерахунку згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII.

Щодо посилання скаржника про те, що відносини у справі №140/13629/20 та у цій справі є подібними за предметом та підставами позову, а відтак справу в межах оскаржуваних нею позовних вимог, слід закрито, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так у справі №140/13629/20 предметом позову було рішення ГУПФ про відмову у перерахунку пенсії згідно Довідки, яка була подана позивачем у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі №2-р-/2020 після якого норми Закон № 1402-VIII не містив норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, яке має бути співмірним та обчислюватися із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. Крім того, у справі №140/13629/20 не розглядались вимоги щодо відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці, так як станом на час розгляду цієї справи права позивача у цій частині не були порушені.

У розглядуваній ж справі підставою для звернення до суду стало якраз зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке згідно Рішення було зменшено з 90% до 50 %, а предметом спору стало оскаржуване Рішення, яким і встановлено зміну відсоткового розміру.

Відповідно до статті 90 КАС суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС варто розуміти так, що учасники адміністративної справи не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 824/234/16-а, 21 серпня 2019 року у справі № 465/5960/14-а, 18 липня 2019 року у справі № 464/2262/17, 21 листопада 2019 року у справі № 344/8720/16-а.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Преюдицію мають виключно ті обставини, які суд безпосередньо дослідив і встановив, що знайшло відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (пункт 32)).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки у справі №140/13629/20, відповідний суд не надавав оцінку обставинам щодо правомірності визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у зв`язку із чинністю на час перерахунку такого утримання норми частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII, то відповідно немає підстав стверджувати, що обставини у цій справі та у справі №140/13629/20 є подібними.

Та обставина, що у справі №140/13629/20 та у розглядуваній справі перерахунок довічного грошового утримання судді здійснюється на підставі однієї і тієї ж Довідки не свідчить про однаковість підстав звернення до суду у цих справах, адже Довідка була видана на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, і саме рішення Конституційного Суду України є підставою звернення до суду з позовом у справі №140/13629/20, а підставою звернення до суду з цим позовом є обставини перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці із зменшеним відсотковим розміром щомісячного довічного грошового утримання.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді В. С. Затолочний
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 17 лютого 2022 року.