Справа № 420/15249/21
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання Закуріна К.М.

за участі:

позивача ОСОБА_1 (особисто, за паспортом)

представника відповідача не з`явився

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (Державне агентство меліорації та рибного господарства України) не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне агентство меліорації та рибного господарства України, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, у якому позивач просить суд: зобов`язати Західно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 420/367/20 за період з 07 травня 2021 року по 17 червня 2021 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року по справі №420/367/20 його поновлено на посаді головного спеціаліста із запобігання та протидії корупції Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства.

В частині поновлення на посаді рішення підлягало до негайного виконання.

Проте, як вказує позивач, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 420/367/20 відповідачем було фактично виконано 17 червня 2021 року шляхом видання наказу Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства № 2 від 17 червня 2021 року «Про поновлення ОСОБА_1 ».

Враховуючи зволікання з боку відповідача у виконанні судового рішення про поновлення на посаді з 07 травня 2021 року по 17 червня 2021 року, позивач вважає, що набув право на відшкодування середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Із цим питанням позивач звертався до відповідача із заявою (вхід. № 45 від 21 липня 2021 року). Однак, позитивної відповіді не отримав, оскільки відповідач листом від 06 серпня 2021 року відмовив виплатити середній заробіток з огляду на подання Державним агентством меліорації та рибного господарства України апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 420/367/20.

Вважаючи своє право порушеним та посилаючись на положення ст. 236 КЗпП України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Процесуальний рух справи

Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 30 серпня 2021 року судом витребувано від Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства належним чином засвідчену копію довідку про середній заробіток ОСОБА_1 за останні два місяця до звільнення (з визначенням середньоденної заробітної плати), а також інші наявні матеріали, що стосуються предмету спору.

24 вересня 2021 року до суду через канцелярію надійшло клопотання від Державного агентства меліорації та рибного господарства України про заміну відповідача по справі на правонаступника, а саме: Західно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства на Державне агентство меліорації та рибного господарства України.

Ухвалою від 27 вересня 2021 року суд: допустив заміну відповідача по справі №420/15249/21 із Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства (; 65110, м. Одеса, вул. Балківська,12-В) на Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області (; 65110, Одеська область, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 12 В); розпочав спочатку розгляд адміністративної справи; витребував від Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області довідку про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за останні два місяця роботи перед звільненням на підставі наказу №23-О від 10.10.2019 року із зазначенням розміру середньоденного показника, а також інші наявні матеріали, що стосуються предмету спору.

16 листопада 2021 року до суду надійшла заява Державного агентства меліорації та рибного господарства України про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року: залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне агентство меліорації та рибного господарства України (; 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 45-а); встановлено третій особі семиденний строк з дати отримання цієї ухвали для подання пояснень до позовної заяви або відзиву на позовну заяву, копії яких одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи; продовжено шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження у справі № 420/15249/21 на 30 днів.

17 грудня 2021 року Управлінням Державного агентства рибного господарства у Одеській області через канцелярію суду на виконання ухвали суду про витребування доказів від 27 вересня 2021 року подано копії 1-го та 2-го арк. опису документів особової справи ОСОБА_1 ; копію наказу про звільнення ОСОБА_1 №23-О від 10.12.2019 року; копії особових рахунків по нарахуванню заробітної плати за 2019 рік; копію Опису №3-ос (а.с. 127-142).

24 грудня 2021 року до суду через канцелярію надійшов відзив на позовну заяву від Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області (а.с. 155-159).

Вказані заяви по суті справи та додаткові докази залучені судом до матеріалів справи та прийняті до розгляду.

Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 січня 2022 року 12 год. 00 хв.

Під час судового розгляду у судовому засіданні 19 січня 2022 року та у судових дебатах 20 січня 2022 року позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні 19 січня 2022 року проти задоволення позову заперечував.

Відповідно до пояснень та відзиву, який надійшов до суду 24 грудня 2021 року, відповідач з позовними вимогами не погоджується, з огляду на те, що Управлінням Державного агентства рибного господарства у Одеській області не є правонаступником Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, а відтак не має жодних зобов`язань перед позивачем.

У судове засідання 20 січня 2022 року представник відповідача та представник третьої особи для участі у судових дебатах не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши вступне слово позивача та представника відповідача, розглянувши подані сторонами заяви по суті справи та докази для їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

Позивач ОСОБА_1 наказом Західно-Чорноморської рибоохорони №23-0 від 10.12.2019 року був звільнений з посади головного спеціаліста із запобігання та протидії корупції, відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу".

Позивач оскаржив своє звільнення у судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року по справі №420/367/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства задоволено частково.

Суд вирішив: Визнати протиправним та скасувати наказ Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водні біоресурсів та регулювання рибальства № 23-О від 10.12.2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста із запобігання та протидії корупції Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства. Зобов`язати Західно-Чорноморське басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства (вул..Балківська,12-В, м.Одеса, 65110, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за вимушеного прогулу починаючи з 12.12.2019 року по день ухвалення рішення суду. Стягнути із Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства (вул..Балківська,12-В, м.Одеса, 65110, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію моральної шкоди в розмірі 6000,00 гривень. В решті позову відмовити. В частині поновлення на посаді допустити негайне виконання рішення суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 травня 2021 року змінено, викладено абзац четвертий його резолютивної частини у наступній редакції: «Стягнути з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 67 910,50 гривень». В інший частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 травня 2021 року залишено без змін.

Отже, судове рішення про поновлення позивача на посаді набрало законної сили 01 грудня 2021 року.

Водночас, згідно резолютивної частини рішення суду від 06 травня 2021 року по справі №420/367/20 та відповідно до положень ст. 371 КАС України, в частині поновлення на посаді вказане рішення суду підлягало негайному виконанню.

Як підтверджується відповіддю на запит про отримання публічної інформації від 28 липня 2021 року вих. №35, наданої позивачу від Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, останнє отримало рішення суду від 06 травня 2021 року по справі №420/367/20 засобами електронного зв`язку 07 травня 2021 року (а.с. 23).

Наказом Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства (голова Комісії з ліквідації) від 17 червня 2021 року № 2, ОСОБА_1 поновлено на посаді головного спеціаліста із запобігання та протидії корупції Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства з 12 грудня 2019 року (а.с. 24).

21 липня 2021 року позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства із заявою про виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 420/367/20 за період з 07 травня 2021 року по 17 червня 2021 року (а.с. 25).

У відповідь на вказане звернення листом за підписом голови з ліквідації Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства від 06 серпня 2021 року №41, ОСОБА_1 повідомлено про оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 420/367/20 до П`ятого апеляційного адміністративного суду (а.с. 26).

Вказані обставини слугували підставою звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення середнього заробітку за період з 07 травня 2021 року по 17 червня 2021 року за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 420/367/20 про поновлення на роботі.

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП України обумовлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Отже, нормами КЗпП України передбачені випадки стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема у разі поновлення на роботі вирішується питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу (стаття 235 КЗпП України), а у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника вирішується питання оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника (стаття 236 КЗпП України).

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року по справі № 420/367/20 про поновлення на роботі, Наказом Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства (голова Комісії з ліквідації) від 17 червня 2021 року № 2, ОСОБА_1 поновлено на посаді головного спеціаліста із запобігання та протидії корупції Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства з 12 грудня 2019 року (а.с. 24).

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Отже, з 17 червня 2021 року рішення суду від 06 травня 2021 року по справі №420/367/20 про поновлення позивача на посаді у цій частині вважається виконаним.

Таким чином, у даній справі вимушений прогул, за який позивач просить стягнути середній заробіток, стосується стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України).

У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012.Конституційний Суд України вирішив/роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався..

Аналіз наведених положень свідчить про те, що для середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі початком перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки визначальним є факт виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Суд зазначає, що 17.06.2021 року виданий наказ №2 про поновлення позивача на посаді, відтак період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі становить з 07.05.2021 року по 16.06.2021 року.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року по справі № 420/367/20 про поновлення позивача на посаді відповідачем виконано 17 червня 2021 року, то відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

В частині шостій статті 235 КЗпП України зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Окрім того, згідно резолютивної частини рішення суду від 06 травня 2021 року по справі №420/367/20 та відповідно до положень ст. 371 КАС України, в частині поновлення на посаді вказане рішення суду підлягало негайному виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 5-1 КЗпП України установлено гарантії забезпечення права громадян на працю, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Невиконання або несвоєчасне виконання судового рішення є відповідною підставою для звернення позивача до суду. При цьому, позивач наділений правом самостійно обирати спосіб захисту його порушених прав, як то шляхом звернення до суду з відповідним позовом, так і шляхом встановлення контролю за виконанням судового рішення про поновлення його на посаді.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20 червня 2018 року по справі № 826/808/16. З огляду на встановлені державні гарантії обов`язковості виконання судових рішень, Верховний Суд зазначає, що затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року в справі № 760/9521/15-ц.

Статтею 27 Закону України Про оплату праці передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок №100), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Враховуючи, що у даній справі період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі становить з 07.05.2021 року по 16.06.2021 року, до спірних правовідносин застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати в редакції від 12.12.2020 року.

Відповідно до підпункту "з" пункту 1, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.

Відповідно до абз.3-4 п.2 Порядку №100, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Абзацом 1 пункту 3 Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Відповідно до п. 5 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Як було встановлено під час розгляду адміністративної справи №420/367/20, сума середньоденної заробітної плати позивача становить 194,03 гривні.

На період часу вимушеного прогулу з 07.05.2021 року по 16.06.2021 року припадає 28 робочих днів.

Таким чином середній заробіток за час затримки виконання судового рішення, без врахування обов`язкових необхідних до сплати платежів до бюджету, за період з 07.05.2021 року по 16.06.2021 року складає 5432,84 грн., який суд вважає необхідним стягнути на користь позивача.

Що стосується належного відповідача у справі

Суд відхиляє доводи Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області про те, що воно не є правонаступником Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, а відтак не має жодних зобов`язань перед позивачем.

Згідно з Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 894, Західно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства віднесене до переліку територіальних органів Держрибагентства, що ліквідуються.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Західно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, , припинено: дата запису: 31.08.2021, номер запису: 015044620, підстава: рішення щодо припинення.

Відповідно до пункту 7 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. №895, Держрибагентство (орган рибоохорони) здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи (органи рибоохорони).

Отже, Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області є територіальним органом Держрибагентства, який діє як відокремлений підрозділ.

Вказане питання було вирішено судом в ухвалі від 27 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року, якою допущено заміну відповідача по справі №420/15249/21 із Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства (; 65110, м. Одеса, вул. Балківська,12-В) на Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області (; 65110, Одеська область, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 12 В).

З урахуванням встановлених обставин справи (затримка виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року по справі № 420/367/20 про поновлення позивача на посаді), що має наслідком застосування статті 236 КЗпП України (відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі), суд дійшов висновку про стягнення з Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 07.05.2021 року по 16.06.2021 року у розмірі 5 432,84 грн. (п`ять тисяч чотириста тридцять дві гривні 84 коп.) з відрахуванням з нього податків та обов`язкових платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, оцінюючи докази, які є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач був звільнений судом від сплати судового збору, а інших судових витрат ним не заявлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 132, 139, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне агентство меліорації та рибного господарства України, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду задовольнити.

Стягнути з Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 07.05.2021 року по 16.06.2021 року у розмірі 5 432,84 грн. (п`ять тисяч чотириста тридцять дві гривні 84 коп.) з відрахуванням з нього податків та обов`язкових платежів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ).

Відповідач Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області (; 65110, Одеська область, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 12 В).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне агентство меліорації та рибного господарства України (; 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 45-а).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 31 січня 2022 року.

Суддя О.В. Глуханчук