Справа № 140/7432/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року ЛуцькСправа № 140/7432/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І.,

за участю секретаря судового засідання Литвиненко І.П.,

представника Головного управління ДПС у Волинській області Войчук І.В.,

представника відповідача Романюка Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, контролюючий орган, позивач) звернулося із позовом (із урахуванням уточнення позовних вимог від 20 вересня 2021 року) до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення в дохід місцевого бюджету Луцької об`єднаної територіальної громади податкового боргу в сумі 220206,50 грн (двісті двадцять тисяч двісті шість гривень п`ятдесят копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення статей 16, 36, 38 Податкового кодексу України (далі - ПК України) за відповідачем рахується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб, який виник внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань згідно із податковими повідомленнями рішеннями від 06 травня 2020 року №82364-5533-0318, №82365-5533-0318, №82366-5533-0318 та №82367-5533-0318. З метою погашення податкового боргу була сформована та надіслана податкова вимога від 23 грудня 2020 року №23023-17, однак податковий борг не був погашений.

З огляду на зазначене, контролюючий орган просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 01 вересня 2021 року представник відповідача позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що незважаючи на те, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 вказаний титульним власником майна, співвласником майна є ОСОБА_2 , з якою позивач 29 вересня 2016 року розлучилися, але рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2018 року, яке постановою Апеляційного суду Волинської області від 05 грудня 2018 року та постановою Верховного суду від 18 грудня 2019 року було залишене без змін у справі №161/17593/16-ц, суд визнав за ОСОБА_3 право приватної власності на частину гаража, загальною площею 710,2 кв.м.

Вказує, що згідно із оскаржуваними податковими повідомленнями рішеннями орендну плату за земельну ділянку, на якій розташована і будівля, що перебуває у спільній власності кількох фізичних осіб було нараховано без врахування вимог статті 286.6 Податкового кодексу України (далі ПК України), а саме - без врахування часток кожного співвласника будівлі (1/2 частка ОСОБА_2 ; 1/2 частка ОСОБА_1 ).

Окрім того, 21 серпня 2020 року ОСОБА_1 відчужив належну йому 1/2 частку гаража по АДРЕСА_1 та по акту приймання-передачі земельної ділянки від 21 серпня 2020 року передав орендовану земельну ділянку по вказаній адресі у комунальну власність.

Вказане, на думку представника відповідача свідчить про те, що з 21 серпня 2020 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 фактично перестала перебувати у користуванні ОСОБА_1 та він втратив право на її користування, однак суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб, за 2020 рік, без урахуванням пункту 287.1 статті 287 ПК України, а саме за весь 2020 рік.

Зауважує, що на підтвердження надіслання податкових повідомлень рішень від 06 травня 2020 року №82364-5533-0318, №82365-5533-0318, №82366-5533-0318 та №82367-5533-0318 позивач надав 4 копії з одного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з штриховим кодом 25: 230.

З наведеного вбачається, що позивач надав доказ направлення лише одного податкового повідомлення-рішення від 06 травня 2020 року.

При цьому, у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях інформація щодо дати вручення, не проставлена.

Вказує, що твердження податкового органу про наявність боргу по оренді землі за 2017 рік в сумі 55243,42 грн, спростовується повідомлення Луцької ОДПІ ДФС у Волинській області від 21 грудня 2017 року про те, що станом на 20 грудня 2017 року у позивача відсутня заборгованість по орендній платі за землю (договір оренди землі №00011 від 28 квітня 2011 року).

З урахуванням вказаного просить в задоволенні позову відмовити повністю (арк. спр. 30-33).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (арк. спр. 27).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року судовий розгляд даної справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження суддею одноособово та призначено підготовче засідання у справі (арк. спр. 48).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №140/11706/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (арк. спр. 72).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року провадження у дані справі поновлено (арк. спр. 86).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:00 год. 07 лютого 2022 року (арк. спр. 87).

В судовому засіданні 07 лютого 2021 року представник ГУ ДПС у Волинській області

позов підтримує та просить позовні вимоги задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 13 квітня 2005 року зареєстрований як фізична особа підприємець та перебуває на обліку ГУ ДПС у Волинській області як платник податків та платник єдиного внеску (арк. спр. 18-19).

Згідно розрахунку сум податкового боргу, наданого позивачем, за відповідачем рахується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб в загальному розмірі 220206,50 грн (двісті двадцять тисяч двісті шість гривень п`ятдесят копійок) (арк. спр. 6).

Вказані обставини контролюючий орган також підтверджує довідкою про наявність податкового боргу (арк. спр. 5) та інтегрованою карткою платника податків за платежем орендна плата з фізичних осіб (арк. спр. 16-17).

З метою стягнення наявної заборгованості, ГУ ДПС у Волинській області, керуючись підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20, пунктом 87.11 статті 87, пунктом 95.3 статті 95 ПК України, звернулось із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачений обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України, законами з питань митної справи.

За приписами підпункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Так, податковий борг відповідача по орендній платі з фізичних осіб, який виник внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань згідно із податковими повідомленнями рішеннями від 06 травня 2020 року №82364-5533-0318 на суму 55242,42 грн, від 06 травня 2020 року №82365-5533-0318 на суму 55242,42 грн, від 06 травня 2020 року №82366-5533-0318 на суму 55242,42 грн та від 06 травня 2020 року №82367-5533-0318 на суму 55242,42 грн (арк. спр. 9, 11, 13, 15).

Як убачається із інтегрованої картки платника по орендній платі за 2020 рік, з урахуванням наявної переплати в сумі 757,18 грн, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за вказаним платежем становить 220206,50 грн (двісті двадцять тисяч двісті шість гривень п`ятдесят копійок).

Пунктом 287.5 статті 287 ПК України передбачено, що податок з плати за землю фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 288.7 статті 288 ПК України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

За приписами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 60 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (за відсутності факту оскарження такого акту індивідуальної дії) визначених в такому рішенні грошових зобов`язань у податкового органу виникає право надіслати платнику податків податкову вимогу.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків..

З метою погашення податкового боргу ГУ ДПС у Волинській області, сформувало податкову вимогу форми «Ф» від 23 грудня 2020 року №23023-17 на суму 220206,50 грн, яка була надіслана у встановленому порядку за місцем проживання ОСОБА_1 та як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення отримана відповідачем 28 грудня 2020 року (арк. спр. 7).

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 30 днів з дня надіслання (вручення) платникові податків податкової вимоги.

Відповідно до пункту 58.3. статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Враховуючи викладене, за винятком випадків оскарження податкового повідомлення-рішення, законодавство пов`язує виникнення у фізичної особи обов`язку сплатити грошове зобов`язання із фактом особистого вручення їй чи законному представникові податкового повідомлення-рішення або надсилання його рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем проживання або останнім відомим місцезнаходженням.

Слід зауважити, що при вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень на підставі яких виник податковий борг, оскільки такі не є предметом такого правового спору.

В межах вказаного спору перевірці підлягають обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягають з`ясуванню і підстави його виникнення: наявність податкових повідомлень-рішень, чинних на час звернення з позовом про стягнення боргу; самостійно визначені суми податкового зобов`язання, тощо.

При цьому, необхідним є встановлення як факту отримання платником податків податкових повідомлень-рішень, а, отже, конкретної календарної дати узгодження визначених в них грошових зобов`язань та своєчасної несплати, так і факту вручення/невручення податкової вимоги про сплату податкового боргу, адже з врученням податкової вимоги закон пов`язує право контролюючого органу на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Дотримання відповідних податкових процедур узгодження податкових зобов`язань, які включають в себе обов`язок по виставленню податкового повідомлення-рішення за кожним окремим податком, збором (обов`язковим платежем), його вручення (направлення) платнику податків, надісланню такому платнику податкової вимоги, повинно передувати реалізації права суб`єкта владних повноважень на стягнення з платника податків коштів у рахунок погашення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення із відповідним позовом до адміністративного суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28 листопада 2018 року у справі №2а-11893/10/1370, від 04 квітня 2019 року у справі №2а-3545/11/1370.

Суд визнає, що правова природа податкового боргу потребує встановлення підстав його виникнення, різновиду зобов`язання та моменту виникнення. Самих тільки податкових повідомлень-рішень, без встановлення підстав та моменту виникнення обов`язку сплати, недостатньо, щоб рахувати його наявним. Момент повернення повідомлень без вручення, якими засвідчується певний факт також потребує встановлення в розрізі кожного рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 400/4952/20.

Як стверджує контролюючий органу податкові повідомлення - рішення від 06 травня 2020 року №82364-5533-0318, №82365-5533-0318, №82366-5533-0318 та №82367-5533-0318 були надіслані у встановленому порядку за місцем проживання відповідача та отримані останнім 14 травня 2020 року.

Пунктами 2,3 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерство фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за №124/28254 (далі Порядок №1204), податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Дата надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення проставляється:

1) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків або її законним представником) - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку (на обох примірниках, а при врученні податкового повідомлення-рішення форми «Ф» - на корінці податкового повідомлення-рішення);

2) працівником структурного підрозділу контролюючого органу, якій склав це податкове повідомлення-рішення, у разі надіслання податкового повідомлення-рішення листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (при направленні податкового повідомлення-рішення форми «Ф» - до корінця податкового повідомлення-рішення);

3) працівником структурного підрозділу контролюючого органу, якій склав це податкове повідомлення-рішення, у разі надіслання документа засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» відповідно до пункту 42.4 статті 42 Кодексу (починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем впровадження у роботу відповідного програмного забезпечення). При цьому квитанція про доставку в текстовому форматі, що свідчить про дату та час доставки документа платнику податків, прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (у разі направлення податкового повідомлення-рішення форми «Ф» - до корінця податкового повідомлення-рішення).

Таким чином, податковий орган при направленні на адресу фізичної особи (місце проживання або останнє відоме місцезнаходження) податкового повідомлення-рішення поштою повинен відобразити дату відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення та прикріпити до нього повернуте повідомлення про вручення, в якому зазначається дата вручення або причини невручення.

Відтак, для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають:

відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи;

повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення;

відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.

На підтвердження факту надіслання податкових повідомлень рішень податковим органом подано до суду копію зворотнього поштового повідомлення, які підтверджують надсилання на адресу відповідача у справі певних документів.

Разом з тим, суд зауважує, що податковим органом не дотримано зазначених вище положень Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків та не зазначено на корінцях податкових повідомлень-рішень №82364-5533-0318, №82365-5533-0318, №82366-5533-0318 та №82367-5533-0318 дати отримання цих документів платником податків.

Окрім того, на підтвердження надіслання ОСОБА_1 податкових повідомлень рішень від 06 травня 2020 року №82364-5533-0318, №82365-5533-0318, №82366-5533-0318 та №82367-5533-0318 позивач надав суду чотири копії з одного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з штриховим кодом 230, в якому після графи поштова адреса також зазначено номери №82364-5533, №82365-5533, №82366-5533, №82367-5533, що не відповідає номерам таких податкових повідомлень рішень (відсутня частина 0318, яка вказує на код територіального органу податкової служби, за місцем обліку якого у даному випадку має сплачуватися орендна плата з фізичних осіб).

З урахуванням зазначеного, на думку суду, з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення не можливо однозначно ідентифікувати, що саме надсилалось відповідачу.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання платником податків зазначених податкових повідомлень-рішень, а в матеріалах справи такі відсутні, суд дійшов висновку, що грошове зобов`язання, щодо стягнення якого контролюючий орган звернувся із позовом до суду, не набуло статусу узгодженого.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №826/14361/16, а також в постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 380/10771/20, від 16 серпня 2021 року у справі №380/11602/20.

Разом з тим суд зауважує, що листом від 21 грудня 2017 року №6623/Т/03-18-13 Луцька ОДПІ ДФС у Волинській області повідомила ОСОБА_1 про те, що станом на 20 грудня 2017 року у позивача відсутня заборгованість по орендній платі за землю (договір оренди землі від 28 квітня 2011 року №00011), тоді як згідно із податковим повідомленням рішенням від 06 травня 2020 року №82364-5533-0318 донараховано грошове зобов`язання з фізичних осіб за 2017 рік.

Відповідно до частин першої-другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) а, тому, у задоволенні позову слід відмовити.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення в дохід місцевого бюджету Луцької об`єднаної територіальної громади податкового боргу в сумі 220206,50 грн (двісті двадцять тисяч двісті шість гривень п`ятдесят копійок) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 16 лютого 2022 року.