Справа № П/811/1143/16(2-кас/340/9/21)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2022 року м. Дніпросправа № П/811/1143/16(2-кас/340/9/21)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чумака С.Ю., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі №П/811/1143/16 (головуючий суддя І-ї інстанції - Брегей Р.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 07.09.2016 року звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області (на теперішній час - Головне управління ДПС у Кіровоградській області), в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року, яким визначено грошове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн., з тих підстав, що вартість автомобіля станом на 01 січня 2016 року не досягла величини, яка би вказувала, що такий автомобіль є об`єктом оподаткування.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення від 30.06.2016 року №175682-13, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000 грн..

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 квітня 2021 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки Lexus RX350, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3456 куб. см (а.с.5).

Відповідач - Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області (на теперішній час - Головне управління ДПС у Кіровоградській області) є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

30.06.2016 року відповідачем прийнято рішення №175682-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з транспортного податку за 2016 рік у розмірі 25000 грн. (а.с.6).

Не погодившись з таким податковим повідомленням-рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем обґрунтовано, оскільки що у 2016 році платниками транспортного податку є власники автомобілів, які використовувались до 5 років і мають об`єм циліндра двигуна понад 3000 куб.см. Об`єм двигуна транспортного засобу ОСОБА_1 перевищує граничну величину, а строк використання автомобіля не досяг 5 років з року дня першої реєстрації, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на таке.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28 грудня 2014 року. Вказаним законом шляхом викладення в новій редакції ст.267 ПК України введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до пп.267.1.1. п.267.1. ст.267. Податкового кодексу України (тут і далі по тексту - в редакції на час спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно із пп.267.3.1. п.267.3. ст.267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п.267.4. ст.267. ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з пп.267.5.1. п.267.5. ст.267. ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до пп.пп.267.6.1. та 267.6.2. п.267.6. ст.267. ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року); щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Згідно із пп.267.6.5. п.267.6. ст.267. ПК України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об`єкт; контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Відповідно до пп.267.6.6. п.267.6. ст.267. ПК України за об`єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Згідно із пп.267.7.1. п.267.7. ст.267. ПК України податок сплачується за місцем реєстрації об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Відповідно до п.8.3. ст.8. ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов1язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно із п.12.3. ст.12. ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до пп.пп.12.3.1., 12.3.2. п.12.3. ст.12. ПК України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Згідно із пп.12.3.4. п.12.3. ст.12. ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Проте, пунктом 4 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VIII установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до пп.12.4.1. п.12.4. ст.12 Податкового кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом.

Проте, згідно із пп.267.2.1. п.267.1. ст.267. ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Крім того, Рішенням ІІ сесії VIІ скликання Кіровоградської міської ради №82 від 23.02.2016 року визначені елементи транспортного податку на 2016 рік: платники податку, об`єкт оподаткування, база оподаткування, ставка податку, порядок обчислення податку, податковий період, строк та порядок сплати податку, які відповідають вимогам ст.267 ПК України (а.с.47).

Отже, у фізичних осіб, що мають власні зареєстровані у встановленому порядку легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, виникає обов`язок зі сплати транспортного податку.

Проте, зазначену вартість транспортного засобу визначає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн..

Таким чином, у 2016 році об`єктом оподаткування транспортним податком були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн. 00 коп..

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки Lexus RX350, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3456 куб. см, дата першої реєстрації - 30.04.2013 року (а.с.5).

30.06.2016 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №175682-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з транспортного податку за 2016 рік у розмірі 25000 грн. (а.с.6).

Ухвалою Третього апеляційного апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року податковий орган зобов`язувався надати суду відомості про те, яким чином визначалась вартість належного позивачу автомобіля для розрахунку розміру транспортного податку в 2016 році.

З відповіді податкового органу вбачається, що механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 «Про затвердження Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів». Згідно з пунктом 13 Методики (в редакції 2016 року) Мінекономрозвитку розраховує середньоринкову вартість автомобіля відповідно до Методики та у 2016 році подано ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати (а.с.237)

До вказаного листа додано витяг з додатку 2 листа Мінекономрозвитку від 06.08.2016 року №3252-08/20315-03, поданого до ДФС щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ» за офіційними прас-листами дилерів, згідно якого до таких автомобілів віднесено легковий автомобіль марки Lexus RX350, об`єм двигуна 3,5, внутрішнього згорання, тип коробки передач АТ, тип палива бензин (а.с.238)

Посилання апелянта на розрахунок вартості належного їй автомобіля, згідно якого середньо ринкова вартість легкового автомобіля марки Lexus RX350, об`єм двигуна 3,5, становить 962970,69 коп., колегія суддів до уваги не приймає, оскільки таких розрахунок проведений на 22.08.2016 року (а.с.10), в той час, як законодавцем визначено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пп.267.2.1. п.267.1. ст.267. ПК України).

В даному випадку податковим (звітним) роком є 2016 рік, а відтак доводи позивача щодо вартості автомобіля на 22.08.2016 року значення для вирішення справи не мають та судом не враховуються.

Таким чином, належний позивачу транспортний засіб - легкового автомобіля марки Lexus RX350, 2013 року випуску, об`єм двигуна 3456 куб. см, дата першої реєстрації - 30.04.2013 року, на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення мав середньоринкову вартість понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та як наслідок цього, являвся об`єктом оподаткування транспортним податком в 2016 році.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі №П/811/1143/16 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі №П/811/1143/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.Ю. Чумак

суддя В.А. Шальєва