Справа № 160/17728/21
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому позивач просить:
1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового (загального) стажу періодів роботи:
з 20.06.2016 по 15.04.2017, з 21.07.2017 по 14.06.2019, з 12.08.2019 по 20.11.2019 в ТОВ «Группа компаний «Сибирьэнергоинжиниринг» на посаді електрозварника ручної зварки 4 розряду;
та відмови у зарахуванні до страхового (загального) стажу та пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи:
з 01.07.1991 року по 23.07.1992 року (1 рік 0 місяців 22 дні) в Ремонтно-будівельно- монтажному Управлінні .№1 «Дніпрохімремонт» на посаді електрозварника 5-го розряду по ремонту технологічного обладнання хімічного виробництва на ділянці №4;
з 15.06.1997 року по 04.10.2001 рік (4 роки 1 місяць 10 днів) в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» на посаді електрозварника, зайнятого на різці і ручної зварки, на полуавтоматичних машинах з застосуванням флюсов, які містять шкідливі речовини не нижче 3 класу безпеки.
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до страхового (загального) стажу:
періоди роботи з 20.06.2016 по 15.04.2017, з 21.06.2017 по 14.06.2019, з 12.08.2019 по 20.11.2019 (3 роки 0 місяців 26 днів) в ТОВ «Группа компаний «Сибирьэнергоинжиниринг» на посаді електрозварника ручної зварки 4 розряду;
до страхового (загального) стажу та до пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України;
з 02.07.1991 року по 23.07.1992 року (1 рік 0 місяців 22 дні) в Ремонтно-будівельно- монтажному Управлінні №1 «Дніпрохімремонт» на посаді електрозварника 5-го розряду по ремонту технологічного обладнання хімічного виробництва на ділянці №4;
до пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України:
з 15.06.1997 року по 04.10.2001 рік (з урахуванням відволікання від основної роботи 4 роки 0 місяців 10 днів) в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» на посаді електрозварника 5 розряду і з переводом 05.10.2001 на посаду слюсаря-ремонтника по ремонту оботних циклів, вентградирен радіологічних відстійників, каналізаційних і водовідвідних систем;
з 01.09.1980 р. по 13.07.1983 року (2 роки 10 місяців 12 днів) навчання в професійно- технічному училище №22 (м.Дніпродзержинськ) за професією електрогазозварник;
з 25.07.1983 р. по 25.10.1983 р. (0 років 3 місяці 0 днів) в Дніпровський ордена Леніна металургійний завод ім.Ф.Е.Дзержинського (який в подальшому перейменований в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат») за професією газорізника металолому та відходів 3 розряду;
з 09.11.1983 р. по 16.11.1985 р. (2 роки 0 місяців 7 днів) служба у складі Збройних Сил СРСР,
з 20.01.1986 р. по 01.07.1991 р. (5 років 6 місяців 11 днів) у Ремонтно-будівельному монтажному Управлінні №2 «Дніпрохімремонт» за професією газоелектрозварника по заміні технологічного обладнання хімічного виробництва по 4-му розряду на ділянці №2;
з 03.08.1992 р. по 16.09.1993 р. (1 рік 1 місяць 13 днів) (запис в трудовій книжці 11, 12) роботи в Ремонно-будівельному товаристві з обмеженою відповідальністю «Арсат» за професією електрогазозварника 5 розряду;
з 27.10.2005 р. по 26.09.2006 р. (0 років 11 місяців 0 днів) (запис в трудовій книжці 20, 21) в ТОВ «Укрдомнасервіс» за професією електрозварника 5 розряду
за професією (посадою), як працівнику зайнятого повний робочий день на роботах з особо шкідливими і особо важкими умовами праці, згідно з п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.1, п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позову, позивач посилається на протиправну відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки має достатнього підтвердженого пільгового стажу для виходу на пенсію зі зниженням пенсійного віку.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надіслано відзив на позов, в якому зазначено, про те, що позивач дійсно надав до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву та документи для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду наданих документів встановлено відсутність права позивача на призначення пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку 55 років 6 місяців, позивач 09.02.2021 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Листом від 24.03.2021 року відповідач повідомив позивача про відмову в призначенні пенсії.
Повторно за призначенням пенсії позивач звернувся до відповідача 27.05.2021 р. після досягнення ним 55 років 10 місяців.
Рішенням від 01.06.2021 року №95 відмовлено у призначені пенсії.

У відповіді відповідача від 12.08.2021 №27528-23168/П-01/8-0400/21, отриманого на запит позивача від 26.07.2021 р. відповідач посилається на відмову в призначені пенсії з підстав недостатності страхового стажу - зараховано відповідачем 23 роки 3 місяці 19 днів, і недостатності пільгового стажу - зараховано відповідачем 3 роки 1 місяць 5 днів. До цієї відповіді відповідач надав копію свого рішення про відмову у призначені пенсії від 05.08.2021 №95.

Так, відповідачем не зарахований до страхового стажу період роботи в Ремонтно- будівельно-монтажному Управлінні №1 «Дніпрохімремонт» на посаді електрозварника 5-го розряду по ремонту технологічного обладнання хімічного виробництва на ділянці №4 у період з 01.07.1991 р. по 23.07.1992 року у зв`язку з тим, що неможливість прочитати назву підприємства на печатці при звільнені, що є порушенням Інструкції №162 від 20.06.1974 «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях».

Також, не зараховано відповідачем періоди роботи в Росії з 20.06.2016 по 15.04.2017, з 21.06.2017 по 14.06.2019, з 12.08.2019 по 20.11.2019 у зв`язку з тим, що відсутня інформація про сплату страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації.

Період роботи з 20.10.1999 року по 04.10.2001 рік в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзєржинського» на посаді електрозварника 5 розряду відповідач не зараховує цей період роботи з причини відсутності у цей період атестації робочих місць.

Не погодившись з відмовою позивач звернувся до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Нормами ч.1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(надалі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно із ст.24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом, що підтверджує загальний стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України та пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, відповідно до наведених приписів законодавства, обов`язок щодо підтвердження трудового стажу на підставі відповідних довідок, покладається на особу, яка звертається із заявою про призначення пенсії, у разу відсутності у неї (особи) трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи.

Так, досліджуючи копію трудової книжки позивача суд відмічає, що напроти періоду його роботи з 01.07.1991 року по 23.07.1992 року наявні усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження страхового стажу.

Більш того, суд враховує правову позицію Верховного Суду у постановах від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Таким чином, період з 01.07.1991 року по 23.07.1992 року підлягає зарахуванню до загального страхового стажу та до пільгового стажу по списку №2.

Так, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IVвід 09 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV) визначаються періоди, з яких складається страховий стаж.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Відповідно до статті 24 Закону 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. З 01.01.2004 страховий стаж обчислюється органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (згідно даних про сплату страхових внесків).

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім періодів роботи, до страхового стажу зараховуються військова служба, навчання за денною формою у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах та в училищах.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, час навчання у вищих навчальних та професійних навчально-виховних закладах враховується до страхового стажу на підставі дипломів, посвідчень, свідоцтв та інших документів, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Період навчання зараховується до страхового стажу з 1 вересня по дату прийняття екзаменаційною комісією рішення про присвоєння кваліфікації.

Відповідачем прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком без доказів сплати страхових внесків під час роботи у Російській Федерації в спірний період.

Разом з тим, відповідно записів в трудовій книжці позивача, встановлено, що позивач на посаді електрозварника ручної зварки 4 розряду з 20.06.2016 по 15.04.2017, з 21.07.2017 по 14.06.2019, з 12.08.2019 по 20.11.2019 в ТОВ «Группа компаний «Сибирьэнергоинжиниринг».

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка від 14.10.2019 р. №139, видана ТОВ «Группа компаний «Сибирьзнергоинжиниринг», в якій зазначено посади на яких працював позивач, заробітну плату та відрахування в Пенсійний фонду Російської Федерації згідно законодавства.

Суд зазначає, що дії пенсійного органу стосовно направлення запиту та перевірки інформації, поданої для призначення пенсії, передбачені законодавством та належать до його компетенції.

При цьому, суд зауважує, що виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей, а не виникнення сумнівів і проведення перевірки, є підставою для неврахування довідки.

Будь-яких посилань на невідповідність довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідач не навів. Довідки про заробітну плату, які були надані позивачем, на цей час є дійсними, містять всю необхідну інформацію про заробітну плату позивача, мають відбиток печаток товариств, підписані головним бухгалтером, та відсутні відомості про їх скасування уповноваженими органами або визнання нечинними (недійсними).

При цьому, відсутність у відповідача даних підприємства іншої держави про сплату ним страхових внесків для нарахування пенсії або відомості про сплату внесків не у повному обсязі не може бути підставою для позбавлення особи права на зарахування стажу роботи або врахування розміру виплаченої йому заробітної плати.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а та від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Таким чином, період роботи з 20.06.2016 по 15.04.2017, з 21.07.2017 по 14.06.2019, з 12.08.2019 по 20.11.2019 слід зарахувати до загального страхового стажу, як про це прохає позивач.

За змістом приписів п.1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно з п.2 Порядку №442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку №442 визначено, що атестація проводиться атестаційною комісією, складі повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Відповідно до п.10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, п.11 Порядку №442 (в редакції, що діяла в спірний період) передбачено, що контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладається на органи Державної експертизи умов праці.

Пунктом 4.2 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Уразі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здоров`я і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.

Також, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеної до Списку № 2, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великою Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а.

Таким чином, період з 20.10.1999 року по 04.10.2001 рік підлягає зарахуванню до пільгового стажу по списку №2.

При цьому, суд звертає увагу, що саме це період підлягає зарахуванню, оскільки зарахувавши період з 20.10.1999 року по 04.10.2001 рік, загальний період зарахування до пільгового стажу буде відповідати 4 рокам 1 місяцю та 10 дням, як про це і зазначено в довідці від 20.01.2020 року №023-189

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити щодо інших періодів, про які відповідач не зазначив причини незарахування до пільгового стажу, а саме:

з 01.09.1980 р. по 13.07.1983 р. навчання в професійно-технічному училище №22 (м.Дніпродзержинськ) за професією електрогазозварник;

з 25.07.1983 р. по 25.10.1983 р. в Дніпровський ордена Леніна металургійний завод ім.Ф.Е.Дзержинського (який в подальшому перейменований в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат») за професією газорізника металолому та відходів 3 розряду;

з 09.11.1983 р. по 16.11.1985 р. служба у складі Збройних Сил СРСР.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 5 грудня 2019 року у справі № 513/1195/16-а.

Крім того, відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Оскільки перерва між днем закінчення позивачем навчання і днем зарахування на роботу за професією не перевищує 3 місяців, то період навчання позивача в ПТУ теж має бути зарахований до пільгового трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 683/1774/16-а, постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № №127/1762/17.

Також, матеріалами справи встановлено, що позивач в період з 25.07.1983 р. по 25.10.1983 р. працював в Дніпровський ордена Леніна металургійний завод ім.Ф.Е.Дзержинського (який в подальшому перейменований в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат») за професією газорізника металолому та відходів 3 розряду.

Таким чином, слід зарахувати до пільгового стажу по списку №2 періоди роботи:

з 01.09.1980 р. по 13.07.1983 р. навчання в професійно- технічному училище №22 (м.Дніпродзержинськ) за професією електрогазозварник;

з 25.07.1983 р. по 25.10.1983 р. в Дніпровський ордена Леніна металургійний завод ім.Ф.Е.Дзержинського (який в подальшому перейменований в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат») за професією газорізника металолому та відходів 3 розряду;

з 09.11.1983 р. по 16.11.1985 р. служба у складі Збройних Сил СРСР.

Також, матеріалами справи встановлено, що позивач в період з 20.01.1986 р. по 01.07.1991 р. працював в Ремонтно-будівельному монтажному Управлінні №2 «Дніпрохімремонт» за професією газоелектрозварника по заміні технологічного обладнання хімічного виробництва по 4-му розряду на ділянці №2; з 03.08.1992 р. по 16.09.1993 р. працював в Ремонтно-будівельному товаристві з обмеженою відповідальністю «Арсат» за професією електрогазозварника 5 розряду, а тому вказані періоди слід зарахувати до пільгового стажу по списку №2.

Щодо періоду роботи з 27.10.2005 р. по 26.09.2006 р. в ТОВ «Укрдомнасервіс» за професією електрозварника 5 розряду, суд зазначає, що згідно рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.04.2021 року №10 вказаний період зараховано до пільгового стажу за списком №2.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 01.06.2021 року №95 та від 05.08.2021 №95.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 20.06.2016 року по 15.04.2017 року з 21.07.2017 року по 14.06.2019 року, з 12.08.2019 року по 20.11.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу та до пільгового стажу по списку №2 період з 01.07.1991 року по 23.07.1992 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по списку №2:

з 01.09.1980 р. по 13.07.1983 р. навчання в професійно-технічному училище №22 (м.Дніпродзержинськ) за професією електрогазозварник;

з 25.07.1983 р. по 25.10.1983 р. в Дніпровський ордена Леніна металургійний завод ім.Ф.Е.Дзержинського (який в подальшому перейменований в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат») за професією газорізника металолому та відходів 3 розряду;

з 09.11.1983 р. по 16.11.1985 р. служба у складі Збройних Сил СРСР;

з 20.10.1999 року по 04.10.2001 року в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» на посаді електрозварника 5 розряду;

з 20.01.1986 р. по 01.07.1991 р. в Ремонтно-будівельному монтажному Управлінні №2 «Дніпрохімремонт» за професією газоелектрозварника по заміні технологічного обладнання хімічного виробництва по 4-му розряду на ділянці №2;

з 03.08.1992 р. по 16.09.1993 р. в Ремонтно-будівельному товаристві з обмеженою відповідальністю «Арсат» за професією електрогазозварника 5 розряду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова