Справа № 640/13534/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року м. Київ № 640/13534/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 5Б)
доОфісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г)
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» (надалі по тексту також - позивач) з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить суд:

- визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 05 квітня 2019 року в частині застосування санкцій за реєстрацію податкових накладних №1244 та №1250;

- визнати податкові накладні №1244 та №1250 прийнятими і зареєстрованими датою їх подання, а саме 15 січня 2019 року.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказав, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято необґрунтовано, оскільки позивач своєчасно з дотриманням граничних строків реєстрації податкових накладних надіслав податкові накладні №1244 та №1250 для реєстрації в ЄРПН. При цьому, дані накладні вважаються зареєстрованими протягом операційного дня, адже квитанції про неприйняття чи зупинення реєстрації податкової накладної позивач не отримував. Відтак, у діях позивача відсутня вина щодо несвоєчасності реєстрації податкових накладних, що виключає відповідальність платника податків у вигляді накладення штрафу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки саме в момент отримання квитанції про реєстрацію електронного документа, податкова накладна може вважатися зареєстрованою.

При цьому, представник податкового органу вказав, що строки, визначені для реєстрації податкових накладних, встановлені у календарних днях. Чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство не містить будь-яких обмежень щодо реєстрації податкових накладних у вихідний чи святковий день, так як і не містить обмежень щодо можливості прийняття податкової звітності платника податку в позаробочий час. Право платника податку для реєстрації податкових накладних пов`язане виключно з операційним днем.

Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, у якій стверджував, що позивач здійснив усі необхідні дії для вчасної реєстрації зазначених податкових накладних в ЄРПН. На думку представника позивача, бездіяльність ДФС України та невиконання нею свого юридичного обов`язку не може стати передумовою для виникнення у позивача правового обов`язку нести відповідальність за несвоєчасну подачу податкових накладних та, відповідно, виникнення у відповідача права ухвалювати рішення, оскаржене у цій справі.

З огляду на викладене вище, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2019 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби на підставі підпункту 200.10 статті 200, в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації ТОВ «Штраус Україна» податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписаних за період з 31 жовтня 2018 року по 29 грудня 2018 року, перелік яких наведено в додатку №1 до акту, за результатами якої складено відповідний акт перевірки №684/28-10-44-01/31513464.

При перевірці використано реєстр податкових накладних з датою виписки податкових накладних з 31 жовтня 2018 року по 29 грудня 2018 року та датою реєстрації з 20 листопада 2018 року по 18 січня 2019 року, наявних в базах даних Державної фіскальної служби України.

Перевіркою встановлено порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних за період з 31 жовтня 2018 року по 29 грудня 2018 року, перелік яких наведено в додатку №1 до акту перевірки від 13 березня 2019 року №684/28-10-44-01/31513464.

На підставі вказаного акта перевірки контролюючим органом прийнято 05 квітня 2019 року податкове повідомлення-рішення №, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 1 339 613,99 грн. застосовано штраф у розмірі 10 % у сумі 133 961,41 грн., за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 88,50 грн. застосовано штраф в розмірі 20 % в сумі 17,70 грн., всього - 133 979,11 грн.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно пп. 14.1.60 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) Єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконаної влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно п.120-1.1 статті 120 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

З аналізу наведених норм вбачається, що ПК України визначено обов`язок платника податку зареєструвати в ЄРПН податкові накладні/розрахунки коригування, та у разі порушення визначених законодавством граничних строків для такої реєстрації застосовуються штрафні санкції.

Суд враховує, що з обґрунтування позовних вимог вбачається, що позивачем визнається правомірність застосування до нього штрафу за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних №2155, №2158, №2150, №2157 від 31 жовтня 2018 року, №1598 від 05 листопада 2018 року, №647 від 26 грудня 2018 року, №1243 від 29 грудня 2018 року.

При цьому, представник позивача заперечує порушення ним граничних строків реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних №1250 та №1244 від 31 грудня 2018 року.

Суд враховує, що вищевказані податкові накладні складені позивачем у період з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця (а саме 31 грудня 2018 року), відтак реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних вони підлягають до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені, тобто до 15 січня 2019 року.

Так, з наявних матеріалів справи вбачається, що вказані податкові накладні №1250 та №1244 від 31 грудня 2018 року надіслані на реєстрацію до ЄДРП за допомогою ресурсу КП «Арт-звіт Pro» 15 січня 2019 року об 16:54 та 17:03 засобами електронної пошти (), на підтвердження чого в справі міститься копія листа ТОВ «ДІСІЕНСІ» від 28 січня 2019 року №5/28.01.19.

Факт вчинення дій з метою своєчасної, тобто в межах граничних строків, реєстрації податкових накладних №1250 та №1244 від 31 грудня 2018 року підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовано жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.8, 9 Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 557 від 06 червня 2017 року, у разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка. Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня або за 1 годину до його закінчення.

Згідно п. 11 Порядку № 557, перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

Згідно п. 11 Порядку № 557, перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 10 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається електронна печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Відповідно до пункту 12 Порядку №557 не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено законодавством та цим Порядком, формується друга квитанція.

Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що якщо податкова накладна надіслана до контролюючого органу протягом операційного дня, то перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом.

Так, відповідачем надано примірник квитанції №1 про прийняття податкової накладної №1250 від 31 грудня 2018 року, яка датується 17 січня 2019 року, однак матеріали справи не містять доказів надіслання такої податкової накладної 17 січня 2019 року.

Також, контролюючим органом надано примірник квитанції №1 про прийняття податкової накладної №1244 від 31 грудня 2018 року, яка датується 24 січня 2019 року, тобто прийнята така накладна після її повторної відправки платником податку.

Водночас, податковим органом не надано пояснень щодо невиконання положень пункту 12 Порядку №557, а саме ненадіслання такої квитанції протягом операційного дня 15 січня 2019 року, тобто в день первинного надіслання позивачем податкових накладних №1250 та №1244 від 31 грудня 2018 року на реєстрацію.

Абз. 13 п. 201.10 статті 201 ПК України визначено, що якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, зареєстрованого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години.

Суд враховує, що податкові накладні №1250 та №1244 від 31 грудня 2018 року позивачем направлено на реєстрацію 15 січня 2019 року об 16:54 та 17:03, тобто проятгом операційного дня, відтак квитанція про їх прийняття або неприйняття повинна була бути надіслана на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» протягом операційного дня 15 січня 2019 року до 20-ї години.

Проте, з незрозумілих причин, пояснень щодо чого відповідачем надано не було, податковий орган не надіслав позивачу жодної квитанції чи повідомлення, з якого б вбачалося, що спірні податкові накладні є зареєстрованими, отриманими контролюючим органом чи щодо яких зупинено їх реєстрацію, що свідчить про бездіяльність податкового органу.

Судом встановлено, що 15 січня 2019 року на сайті ДФС України була розміщена інформація, зі змісту якої вбачається, що у зв`язку із перенавантаженням серверу ДФС та необхідністю своєчасного прийому податкових накладних/розрахунків коригування, запити щодо отримання відомостей в ЄРПН обробляються із затримкою в часі.

Між тим, відповідно до чинного податкового законодавства, на Державну фіскальну службу України покладено обов`язок щодо забезпечення своєчасного обміну повідомленнями та/або інформацією між податковим органом та платником податків. Однак, контролюючий орган, до повноважень якого належить реєстрація ПН, фактично не забезпечив своєчасне надходження повідомлення (квитанції) про прийняття ПН податковим органом, при цьому, про наявність будь якої технічної помилки чи несправності також не повідомили.

Отже, контролюючий орган не виконав приписи чинного податкового законодавства України в частині безперервного надходження інформації до позивача.

Відтак, з наведеного вбачається, що за результати протиправної бездіяльності контролюючого органу тягар відповідальності фактично покладено на добросовісного платника податків, тобто на позивача, хоча жодної протиправної дії чи бездіяльності ним допущено не було.

В той же час, встановлена нормою п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України відповідальність платника податку на додану вартість за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН, у вигляді накладення штрафу може застосовуватися лише в разі, якщо платник податку не надав (не надіслав) податкову накладну (розрахунок коригування) до ДФС у строк, встановлений цією статтею, тобто тоді, коли в діях платника податків наявна протиправна поведінка.

Зважаючи на встановлені обставини справи, в діях позивача вбачається виключно правомірна поведінка, тобто відсутня протиправна діяльність позивача, а тому податковий орган помилково виніс ППР, вважаючи що товариство не виконало свого обов`язку в частині щодо своєчасної реєстрації ПН №1250 та №1244 від 31 грудня 2018 року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12 липня 2019 року по справі №0940/1600/18, а також в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 1640/3102/18.

Додатково суд звертає увагу, що предметом камеральної перевірки була своєчасність реєстрації Товариством з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» в ЄРПН податкових накладних, виписаних за період з 31 жовтня 2018 року по 29 грудня 2018 року. В той же час, спірні податкові накладні №1250 та №1244 виписані позивачем 31 грудня 2018 року, тобто виписані у період, який не охоплювався періодом, який був предметом камеральної перевірки.

В силу вимог статей 109, 110 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Частиною другою статті 6 Конвенції визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 липня 2002 року «Справа «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яке має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що - для цілей статті 6 Конвенції - заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні.

Отже, у справі «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» було застосовано третій критерій тесту Енгеля для визначення випадків, коли йдеться про кримінальне обвинувачення, у розумінні Конвенції, а саме - критерій правових наслідків для адресата.

Таким чином, Європейський суд з прав людини розцінює податкові правопорушення, як різновид кримінального обвинувачення для цілей застосування Конвенції.

Передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України штрафи, за своєю тяжкістю та каральним характером, цілком відповідають санкціям притаманним для застосування за кримінальні правопорушення, відтак наявні всі підстави для застосування частин другої статті 6 Конвенції, яка, у свою чергу, унеможливлює притягнення до відповідальності особи за відсутності вини.

З вищенаведеного, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слід зробити висновок про те, що застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, передбаченої статтею 120-1 Податкового кодексу України, можливе лише за наявності його вини. У свою чергу, відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 819/777/17, від 26.06.2018 у справі № 808/2127/17, від 12.02.2019 у справі № 802/2253/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд звертає увагу, що в контексті значення поняття «вина» слід виходити з того, що платника податків можна вважати винним, якщо юридичним фактом, що лежить в основі протиправних дій такого платника, є події і фактичні обставини, виникнення яких зумовлено його певними протиправними діями або бездіяльністю. Як наслідок, платник податків вважається винним в порушенні законодавства, якщо він мав можливість для дотримання вимог законодавства, однак не здійснив всіх належних для цього заходів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 15 січня 2019 року об 16:54 та 17:03 було відправлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №1250 та №1244 від 31 грудня 2018 року. Підтвердженням про направлення даних податкових накладних за допомогою КП «Арт-звіт Pro» засобами електронної пошти () є лист ТОВ «ДІСІЕНСІ» від 28 січня 2019 року №5/28.01.19.

При цьому, квитанція № 1 про неприйняття зазначених вище податкових накладних, надісланих 15 січня 2019 року протягом даного операційного дня не надходила.

Отже, враховуюче вищевикладене та те, що позивачем були вчинені дії з метою реєстрації спірних податкових накладних в межах строку, наданого Податковим кодексом України для такої реєстрації, а відповідач, в свою чергу, не надав доказів надіслання позивачу квитанцій про прийняття або неприйняття таких податкових накладних протягом операційного дня 15 січня 2019 року (з 08-00 годин до 20-00 годин), суд приходить до висновку, що підстави для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 123 030,28 грн. є протиправними.

Відтак, суд вбачає підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 05 квітня 2019 року № в частині застосування до позивача штрафу в розмірі 123 030,28 грн.

Стосовно позовних вимог в частині визнати податкові накладні №1244 та №1250 прийнятими і зареєстрованими датою їх подання, а саме 15 січня 2019 року, суд виходить з наступного.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що спірні податкові накладні №1244 та №1250 від 31 грудня 2018 року прийняті та зареєстровані контролюючим органом 24 січня 2019 року та 17 січня 2019 року відповідно.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів позивача від наявного порушення, допущеного з боку суб`єкта владних повноважень.

З огляду на те, що в межах спірних правовідносин податкові накладні №1244 та №1250 від 31 грудня 2018 року прийняті та зареєстровані контролюючим органом, судом не вбачається наявного порушеного права позивача в даній частині та, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в зазначеній частині вимог у визначений позивачем спосіб.

Так, у суду наявні повноваження зобов`язати контролюючий орган зареєструвати податкову накладну у разі встановлення протиправного безпідставного зупинення її реєстрації або ж відмови у такій реєстрації, що в межах спірних правовідносин відсутнє.

За таких обставин, з урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем не доведена, а позивачем навпаки підтверджена, протиправність оскаржуваного рішення та наявність підстав для його скасування в судовому порядку в частині.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 05 квітня 2019 року в частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» штрафу в розмірі 123 030,28 грн.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 5Б, ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 845 (одна тисяча вісімсот сорок п`ять) гривень 45 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, 11 Г, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук