Справа № 200/16887/21
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року Справа№200/16887/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марторгсервіс» (, 87502, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Волгоградська,24)

до Харківської митниці (, 61003, м. Харків, вул.. Короленка,16Б)

про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 3 листопада 2021 року № UA807020/2021/00108

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Марторгсервіс» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Харківської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 3 листопада 2021 року № UA807020/2021/00108.

Ухвало від 2 грудня 2021 року суд залишив позовну заяву без руху. Після усунення позивачем недоліків, ухвалою від 23 грудня 2021 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду адміністративну справу, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/16887/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

За правилами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що в результаті складання відповідачем спірної картки відмови в оформленні митної декларації від 03.11.2021р. ІМ40АА № НА807020/2021/010468, позивач позбавлений права власності на вагон, тобто права розпорядження та володіння належним йому майном та позбавлений права користування вагоном у власній господарський діяльності. Позивач вважає неправомірним посилання відповідача в картці на п. Iі постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015р. № 1147, оскільки даний пункт був внесений до вищезазначеної постанови іншою постановою КМУ від 15.07.2020р. № 466, яка набрала законної сили з 29.07.2020р„ тобто майже через два роки після дати 24.08.2018р.. на яку позивач придбав у власність вагон № 62586516. З 20.09.2018р. по 25.05.2021р., як позивач зазначає, вагон № 62586516 був арештований, а відповідно до ч. 4 ст. 108 Митного кодексу України (надалі МКУ) в зазначений період був зупинений строк його тимчасового ввезення, то позивач, як власник вагону, був позбавлений можливості в період з 20.09.2018р. по 25.05.2021р. здійснювати будь-які дії щодо завершення режиму тимчасового ввезення вагону шляхом поміщення його в режим імпорту. Після скасування арешту вагону позивач, як власник, на підставі ч. 1 ст. 112 МКУ здійснив всі належні дії для завершення митного режиму тимчасового ввезення вагону. Таким чином, позивач вважає, що спірка картка відмови є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, зазначає, що до митного поста «Куп`янськ» Харківської митниці 03.11.2021р. була подана митна декларація на залізничний вагон № 62586516 у митному режимі імпорт, якій присвоєно реєстраційний номер № 11А807020/2021/010468. У відповідності до пункту Iі постанови КМУ від 30.12.2015 № 1147 «Про заборону ввезення на митну територію України товарів, що походять з Російської Федерації» (зі змінами, внесеними ПКМУ №1354 від 23.12.2021) заборонено до 31 грудня 2022 року (включно) ввезення на митну територію України у митному режимі імпорту та митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами вагонів за кодами згідно з УКТЗЕД , , , які з 20 лютого 2014 року зареєстровані / взяті на облік (були зареєстровані/взяті на облік) за резидентами Російської Федерації. Отже, у зв`язку із тим, що оформлення даного товару у митний режим імпорт заборонено, була видана спірна картка відмови. Таким чином, відповідач наполягає на тому, що митницею дотримано вимоги МК України та спірна картка відмови прийнята у відповідності з чинним на час прийняття спірної картки законодавством України, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ТОВ "Рейлтранслогістік" були ввезені в Україну вагони в митному режимі тимчасового ввезення. Харківською митницею ДФС 26.04.2018р. була оформлена митна декларація "ІМ31ДМ" № ПА807010/2018/005122 на тимчасове ввезення до 31.07.2018р. ТОВ "Рейлтранслогістік" вагону № 62586516. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2018р. у справі № 761/27352/18 було накладено арешт на 175 вагонів, в тому числі на вагон № 62586516. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20.09.2018р. у справі № 761/27352/18 залишена без змін вищезазначена ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва, а апеляційна скарга ТОВ "Рейлтранслогістік" - без задоволення. Отже, ухвала слідчого судді набрала законної сили 20.09.2018р. Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя від 25.05.2021р. у справі № 266/2866/21 за заявою позивача було скасовано арешт з вагону № 62586516, що був ввезений ТОВ "Рейлтранслогістік" на митну територію України в режимі тимчасового ввезення. Відповідно до ч. 1 ст. 309 Кримінального процесуального кодексу України ухвали про скасування арешту майна не входять до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Таким чином ухвала від 25.05.2021р. у справі № 266/2866/21 про скасування арешту з вагону № 62586516 набрала законної сили 25.05.2021р. Відповідно до ч. 4 ст. 108 Митного кодексу України (далі - МКУ), якщо товари, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно вивезені за межі митної території України внаслідок накладення на них арешту, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час такого арешту. На підставі вищевикладеного в період з 20.09.2018р. - з дати набрання законної сили ухвали про арешт вагонів, по 25.05.2021р. - по дату набрання законної сили ухвали про скасування арешту з вагону № 62586516, застосовувалася законодавча норма ч. 4 ст. 108 МКУ, відповідно до якої був зупинений перебіг строку тимчасового ввезення вагону № 62586516.

Позивачем на підставі договору купівлі-продажу вагонів від 10.08.2018р. № 10/08/18-АР був придбаний у ООО "АРКАДА-ТРАНС" (Російська Федерація) у власність вагон № 62586516. Факт передачі вагону № 62586516 від продавця - ООО "АРКАДА-ТРАНС" (Російська Федерація) у власність Позивача підтверджується актом прийому-передачі № 1 від 24.08.2018р. Право власності продавця - ООО "АРКАДА-ТРАНС" (РФ) на вагон № 62586516 підтверджуються даними ГІОЦ Укрзалізниця від 26.05.2021р., інформацією ГІОЦ Укрзалізниця про вагонні операції вагону № 62586516, телеграмою "Российские железные дороги" від 10.02.2021р. № УИП-итс-7/340ис. Відповідно до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.09.2004р. № 856 саме філія ГІОЦ АТ "Укрзалізниця" обліковує та володіє первинною інформацією щодо власників вагонів, у тому числі власників іноземних держав (РФ, Білорусі, Казахстану та інших). Останнє місце дислокації вагону № 62586516 на 11.10.2021р. на з/ст. Заоскілля (Україна) підтверджується інформацією ГІОЦ Укрзалізниця про вагонні операції вагону № 62586516.

Як з`ясовано судом, залізничний вагон № 62586516 України ввезено із Російської Федерації ТОВ "Рейлтранслогістік" і оформлено на митному посту «Куп`янськ» по митній декларації від 26.08.2015 №807010001/2015/007355 у митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування відповідно до статті 106 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 2-7 статті 106 МКУ у разі тимчасового ввезення товарів з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами за кожний повний або неповний календарний місяць заявленого строку перебування на митній території України сплачується 3 відсотки суми митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення. Сума митних платежів сплачується при поміщенні товарів у митний режим тимчасового ввезення та розраховується за встановлений митним органом строк дії цього митного режиму. У такому ж порядку сплачуються митні платежі у разі продовження строку тимчасового ввезення зазначених товарів відповідно до статті 108 цього Кодексу. Загальна сума митних платежів, яка підлягає сплаті за час перебування товарів у митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, не повинна перевищувати суми, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення. Сума митних платежів, сплачена на підставі умовного часткового звільнення від оподаткування митними платежами, поверненню не підлягає. У разі випуску товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, у вільний обіг на митній території України або передачі таких товарів у користування іншій особі митні платежі сплачуються в обсязі, передбаченому законом для ввезення цих товарів на митну територію України у митному режимі імпорту , за відрахуванням суми, вже сплаченої на підставі умовного часткового звільнення цих товарів від оподаткування митними платежами. При цьому за період, коли застосовувалося таке звільнення, підлягають сплаті проценти з сум податкових зобов`язань, що підлягали б сплаті у разі, якщо б щодо таких сум надавалося розстрочення податкових зобов`язань, відповідно до розділу II Податкового кодексу України.

Строк тимчасового ввезення по МД №807010001/2015/007355 від 26.08.2015 був встановлений до 31.10.2015. Вказаний строк суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності неодноразово продовжувався, а результатом всіх продовжень стала кінцева дата 31.07.2018, при цьому митні платежі було сплачено у розмірі 100%. Однак, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2018 у справі №761/27352/18 (провадження № 1-кс/761/18591/2018) накладено арешт в рамках кримінального провадження № 0000091 на вказаний вище залізничний вагон. Копія ухвали надійшла до Харківської митниці ДФС листом Державної фіскальної служби України від 25.07.2018 № 22729/7/99-99-20-01-01-17 (вх. № 9744/8/20-70-03-01 від 26.07.2018).

Листом від 16.06.2021 № 1606/2021-2 (вх. від 16.06.2021 №8918/13) до Слобожанської митниці звернувся позивач ТОВ «Марторгсервіс» із заявою про зміну режиму тимчасового ввезення на імпорт.Даним листом до митниці направлена копія ухвали Приморського районного суду міста Маріуполя від 25.05.2021 у справі №266/2866/21 (провадження № 1-кс/266/938/21), якою було знято арешт зі залізничного вагону №62586516 в рамках вищезазначеного кримінального провадження, а також листом надано копію договору купівлі-продажу між ООО «Аркада-Транс» (Росія) та ТОВ «Марторгсервіс» від 10.08.2018 № 10/08/18-АР з додатками, відповідно до якого у власність останнього суб`єкта переходив залізничний вагон № 62586516.

Листом від 13.07.2021 №7.14-1/28-06-02/13/439 митницею проінформовано ТОВ «Маргторсервіс» щодо необхідності надання підтверджуючих документів про передачу права на тимчасове ввезення на даний залізний вагон відповідно до статті 109 МКУ.

Відповідно до вимог статті 109 МКУ за заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення , митний орган надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа: відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом; та приймає на себе зобов`язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення.

Листом від 03.08.2021 №0308/21-2 (вх. від 06.08.2021 №2082/13) до Харківської митниці звернувся із заявою ТОВ «Рейлтранслогістік» (особа, яка була відповідальна за дотримання митного режиму тимчасового ввезення для залізничного вагону №62586516) про надання дозволу на перадачу права використання митного режиму тимчасового ввезення до ТОВ «Марторгсервіс». Даним листом до митниці також доведено лист від 03.08.2021 №3156/-2 ТОВ «Марторгсервіс» про прийняття на себе зобов`язань щодо дотримання вимог режиму тимчасового ввезення, встановлених МКУ.

Листом від 30.08.2021 №7.14-2/28-06-02/13/2119 Харківська митниця проінформувала ТОВ «Рейлтранслогістік» про можливість передачі права використання режиму тимчасового ввезення до ТОВ «Марторгсервіс», за умови внесення відповідних змін до митної декларації від 26.08.2015 № 807010001/2015/007355.

Відповідно до заяви ТОВ «Рейлтранслогістік» від 24.09.2021 № 24/09/21-1 були внесені відповідні зміни до митної декларації від 26.08.2015 № 807010001/2015/007355.

Згідно з положеннями частини 4 статті 108 Митного кодексу України та розділу II Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за № 1669/21981, якщо товари або транспортні засоби, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно реекспортовані внаслідок накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, то перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час такого арешту (вилучення).

Відповідно до статті 112 Митного кодексу України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим. На теперішній час митний режим тимчасового ввезення по вищезазначеному залізничному вагону не завершений.

До митного поста «Куп`янськ» Харківської митниці 03.11.2021р. була подана митна декларація на залізничний вагон № 62586516 у митному режимі імпорт, якій присвоєно реєстраційний номер № 11А807020/2021/010468.

Відповідно до пункту Iі постанови КМУ від 30.12.2015 № 1147 «Про заборону ввезення на митну територію України товарів, що походять з Російської Федерації» (зі змінами, внесеними ПКМУ № 1354 від 23.12.2021) заборонено до 31 грудня 2022 року (включно) ввезення на митну територію України у митному режимі імпорту та митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами вагонів за кодами згідно з УКТЗЕД , , , які з 20 лютого 2014 року зареєстровані/взяті на облік (були зареєстровані/взяті на облік) за резидентами Російської Федерації. Керуючись зазначеною нормою, відповідачем була складена спірна картка відмови від 03.11.2021 № ИА807020/2021/000108.

Позивач з 24.09.2021р. є особою, яка стала відповідальною за дотримання митного режиму тимчасового ввезення вагону № 62586516 та за оплату митних платежів, що мають здійснюватися щодо вказаного вагону, який знаходиться в режимі тимчасового ввезення.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 МКУ митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що помішуються у такий інший митний режим. Ддекларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 МКУ митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті. Позивач, як власник вагону № 62586516, що знаходиться на території України, та як особа, що стала відповідальною за дотримання митного режиму тимчасового ввезення вагону, відповідно до ч. 1 ст. 112 МКУ та відповідно до ст. 108 МКУ набув зобов`язання щодо своєчасного завершення митного режиму тимчасового ввезення. До поміщення позивачем вагону в режим імпорту він відповідно до ч. 1 ст. 111 МКУ зберігає статус іноземного товару. У зв`язку з цим, позивач подав 03.11.2021р. в електронному вигляді відповідачу митну декларацію типу ІМ40АА № ІІА807020/2021/010468 (ЕМД) про зміну митного режиму тимчасового ввезення вагону № 62586516 на митний режим імпорту.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2018р. у справі № 761/27352/18 було накладено арешт на вагон № 62586516, ухвала набрала законної сили 20.09.2018р. Позивачем вагон № 62586516 був придбаний у власність 24.08.2018р. на підставі договору від 10.08.2018р. № 10/08/18-АР та згідно акту передачі № 1 від 24.08.2018р. Таким чином з 24.08.2018р., тобто з дати набуття у власність вагону по 20.09.2018р. - дату набрання законної сили ухвали про арешт вагону, позивач мав законне право помістити у митний режим імпорту придбаний у власність вагон № 62586516.

Суд зазначає, що з 20.09.2018р. по 25.05.2021р. вагон № 62586516 був арештований, а відповідно до ч. 4 ст. 108 МКУ в зазначений період був зупинений строк його тимчасового ввезення, отже, позивач був позбавлений можливості в даний період здійснювати будь-які дії щодо завершення режиму тимчасового ввезення вагону шляхом поміщення його в режим імпорту. Після скасування арешту з вагону Позивач, як власник, на підставі ч. 1 ст. 112 МКУ здійснив всі належні дії для завершення митного режиму тимчасового ввезення вагону. Нездійснення позивачем фактичних дій щодо завершення митного режиму тимчасового ввезення вагону в період з 24.08.2018р. по 20.09.2018р. шляхом поміщення в митний режим імпорту, може свідчити лише про порушення з боку позивача строків такого декларування (ст. 263 МКУ), але це не позбавляє позивача права на здійснення такого декларування в майбутньому.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Статтею 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 № 959-XII момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Згідно зі ст. 10 Митного кодексу України, межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України.

З огляду на зазначене вище, суд зазначає, що моментом здійснення імпорту є момент перетину товаром митного кордону України. Здійснити ввезення в Україну товару, що підлягає митному оформленню службовими особами митниці з метою забезпечення митного контролю та для застосування засобів державного регулювання ввезення на митну територію України, неможливо без його фактичного переміщення через митний кордон України. Поняття перетину товаром митного кордону України збігається із переміщенням товару через митний кордон України - ввезенням товару в Україну, підставою для якого в режимі імпорту є наявність на товар товаросупровідного документу, на якому проставляється відбиток штампу "під митним контролем" з відповідною датою та який підтверджує факт і дату перетину товаром митного кордону. При цьому перетин товаром митного кордону України, який засвідчується відбитком штампу "під митним контролем" з відповідною датою, не можна ототожнювати з пропуском товарів через митний кордон України, який здійснюється виключно після завершення митного оформлення в тому обсязі, що відповідає меті його переміщення через митний кордон України та підтверджується оформленою ВМД.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 809/1791/13-а.

Як зазначив суд вище, залізничний вагон № 62586516 України ввезено із Російської Федерації ТОВ "Рейлтранслогістік" і оформлено на митному посту «Куп`янськ» по митній декларації від 26.08.2015 №807010001/2015/007355 у митному режимі тимчасового ввезення. Судом встановлено вище, що перехід права власності на вагон до позивача та перетин митного кордону України передував прийняттю Кабінетом Міністрів України пункту Iі постанови КМУ від 30.12.2015 № 1147 «Про заборону ввезення на митну територію України товарів, що походять з Російської Федерації» (зі змінами, внесеними ПКМУ №1354 від 23.12.2021). У даному випадку має місце ситуація, коли позивач не був і не міг бути обізнаним про встановлення в майбутньому обмежувальних заходів щодо товару. У даній справі господарська операція, на момент прийняття обмежувальних заходів, вже була завершеною, а тому застосування таких обмежувальних дій щодо спірного товару є протиправним.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, яка перебуває у системному зв`язку зі ст. 41 Конституції України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 134 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб`єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб`єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, дискреційні повноваження держави щодо гарантування права власності є доволі широкими. Разом з тим, обмеження права власності, на думку суду, повинні розглядатися виключно на підставі загального принципу про те, що кожен має право безперешкодно користуватися своїм майном, а не крізь призму обмежень права власності. Тому, обмеження права власності повинні розглядатися як вимушені заходи, які держава може застосовувати лише в чітко визначених законом випадках.

Отже, відмовляючи позивачу в митному оформленні вагону у зв`язку із застосуванням пункту Iі постанови КМУ від 30.12.2015 № 1147 «Про заборону ввезення на митну територію України товарів, що походять з Російської Федерації» (зі змінами, внесеними ПКМУ №1354 від 23.12.2021) відповідач порушив право позивача вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно зі ст. 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Відтак, застосування негативних наслідків до позивача у вигляді відмови в проведенні митного оформлення вагону порушує справедливий баланс, оскільки, перехід права власності на товар до позивача та перетин митного кордону України відбулись раніше прийняття пункту Iі постанови КМУ від 30.12.2015 № 1147 «Про заборону ввезення на митну територію України товарів, що походять з Російської Федерації» (зі змінами, внесеними ПКМУ №1354 від 23.12.2021).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 3 листопада 2021 року № UA807020/2021/00108 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір у сумі 2270 грн. відповідно до платіжного доручення від 18 листопада 2021 року № 7522.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Марторгсервіс» (, 87502, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Волгоградська,24) до Харківської митниці (, 61003, м. Харків, вул.. Короленка,16Б) про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 3 листопада 2021 року № UA807020/2021/00108 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 3 листопада 2021 року № UA807020/2021/00108.

Стягнути з Харківської митниці (, 61003, м. Харків, вул. Короленка,16Б) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Марторгсервіс» (, 87502, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Волгоградська,24) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. (дві тисяч двісті сімдесят гривень).

Повний текст рішення складено та підписано 17 лютого 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар