Справа № 300/7880/21
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2022 р. справа № 300/7880/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивує тим, що державним виконавцем, всупереч вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, при винесенні постанови про повернення виконавчого документа від 23.09.2008, не вирішено питання про зняття арешту з майна позивача. Про вказану обставину позивач дізнався в серпні 2021 року коли мав намір придбати у власність земельну ділянку та отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. У зв`язку з чим 24.11.2021 звернувся до Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою про зняття арешту з майна. Однак, вказана заява залишена відповідачем без задоволення. З цих підстав вважає протиправною бездіяльність Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо невчинення дій по зняттю арешту з усього невизначеного нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності та просить зобов`язати відповідача вчинити такі дії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліку.
13.12.2021 позивачем зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недолік усунутий.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.
Постановою слідчого прокуратури Богородчанського району від 09.07.2007 в межах кримінальної справи №272923 накладено арешт на майно, в тому числі земельні ділянки та грошові кошти громадянина ОСОБА_1 , жителя с. Гута Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с.5).
Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2008 у справі №1-10/2008 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 368 ч.2 КК України та конфісковано в дохід держави половину частини належного йому на праві приватної власності майна (а.с.6-9) та видано виконавчий лист.

Вказаний виконавчий лист за №1-10 від 25.02.2008 перебував на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції.

Згідно Акта державного виконавця від 23.09.2008 встановлено, що майно, яке можна конфіскувати у боржника ОСОБА_1 , відсутнє (а.с.10).

Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції від 23.09.2008 ВП №8228197 виконавчий лист №1-10, виданий 25.02.2008 повернуто до Надвірнянського районного суду (а.с.11).

В серпні 2021 року позивач отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, згідно якого дізнався, що на даний час існує заборона відчуження на належні йому земельні ділянки у зв`язку арештом накладеним постановою слідчого прокуратури Боргодчанського району від 09.07.2007 (а.с.18-20).

Вважаючи, що державним виконавцем, всупереч вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, при винесенні постанови про повернення виконавчого документа від 23.09.2008 не вирішено питання про зняття арешту з його майна, позивач 24.11.2021 звернувся до Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою про зняття арешту з майна (а.с.15).

Листом за №19067 від 26.11.21 відповідач повідомив позивача про відсутність у державного виконавця підстав для зняття арешту з вказаного майна на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа, а також про те, що при винесенні вказаної постанови дотримано всі вимоги Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.17).

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Предметом позову у даній справі є бездіяльність органу Державної виконавчої служби щодо зняття арешту з майна позивача при винесенні постанови про повернення виконавчого документа.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 (далі по тексту - Закон № 606-ХІV) в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме від 14.03.2007.

Згідно п.2 та п. 5 ст.40 Закону №606-ХІV виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; якщо в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання боржника - фізичної особи (за винятком виконавчих документів, зазначених у частині першій статті 42 цього Закону), а також виконавчих документів, за якими мають бути стягнені грошові кошти чи інше майно, та інших виконавчих документів, які можуть бути виконані без безпосередньої участі боржника.

Частиною 2 статті 40-1 Закону №606-ХІV передбачено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 40 цього Закону, повертається до суду або іншого органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

В той же час, згідно частини 1 статті 37 Закону №606-ХІV, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Отже, вказаною нормою чітко визначено, що чинність арешту майна припиняється у разі закінчення виконавчого провадження, за виключенням, в тому числі, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Як наслідок, суд доходить висновку про відсутність у відповідача підстав для зняття арешту з майна позивача при винесенні постанови від 23.09.2008 ВП №8228197, якою виконавчий лист №1-10, виданий 25.02.2008 повернуто до Надвірнянського районного суду.

Більше того, в контексті вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження», суд звертає увагу сторін на ту обставину, що державний виконавець наділений повноваженнями щодо скасування чи зняття арешту з майна боржника, лише у випадках накладення такого арешту рішеннями органу держаної виконавчої служби.

В даному ж випадку, арешт майна та відповідні обтяження щодо майна позивача, які існують і на даний час, застосовано на підставі постанови слідчого прокуратури Богородчанського району від 09.07.2007 (а.с.5).

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що відповідач діяв на підставі та в межах наданих йому повноважень, прав позивача не порушив, а тому позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, вул. Шевченка, 69, смт. Богородчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77701) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.