Справа № 120/3120/20-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3120/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

16 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області до Державного підприємства "Електричні системи" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області, Управління) звернулось до суду з позовом до Державного підприємства "Електричні системи" (далі ДП "Електричні системи"), в якому просило застосувати до відповідача заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації виробничого будинку літера "А" ДП "Електричні системи" за адресою Вінницька область, м.Вінниця, вул. Стрілецька, 57-Б, шляхом відключення від джерела електроживлення, опломбування вхідних дверей будівлі, за винятком проведення робіт з усунення недоліків зазначених в Акті перевірки від 28.04.2020 №485 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року в задоволенні позову ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, Управління посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що у відповідності до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що посадовими позивача здійснено позапланову перевірку ДП "Електричні системи" за адресою Вінницька область, м.Вінниця, вул. Стрілецька, 57-Б, за результатами якої складено Акт від 28.04.2020 №485, в якому зафіксовані порушення законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а саме:

-не змонтована автоматична система пожежегасіння у виробничому приміщенні та складському (логістичний блок), де допускається складування матеріалів в горючій упаковці на площі понад 1500 м2 (Розділ V гл. 1 п. 1. 2 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України 30.12.2014 № 1417, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 №252/26697 (далі ППБУ)), ч. 5 ст. 55 та ч. 1 ст. 57 Кодексу ЦЗУ, п. 9.6 табл. А.2 ДБН В.2.5-56:2014) [п. 1 Акт №485];

-не відокремлено адміністративний блок від виробничої частини необхідною протипожежною стіною (перегородкою) та перекриттям з заповненням прорізів у перешкодах відповідними протипожежними дверима, вікнами тощо (ч. 5 ст. 55 та ч. 1 ст. 57 Кодексу ЦЗУ; п. 6.6, п. 6.7, п. 6.8, п. 6.18, табл. З ДБН В.1.1-7:2016; п. 2.9 СНиП 2.09.02-85*) [п. 2 Акт №485];

-не відокремлено вбудовані адміністративні приміщення від складського приміщення (логістичного блоку) протипожежними перешкодами із заповненням в їх прорізах дверей та вікон відповідного типу (Розділ III п. 2 пп. 2.23 ППБУ, п. 2.16 СНиП 2.11.01-85*, табл. 2 п. 6.17 ДБН В. 1.1.7-2016) [п. З Акт №485];

-харчовий блок (їдальня) не відокремлений від виробничої частини відповідною протипожежною стіною (перегородкою) з заповненням прорізів в останніх відповідними протипожежними дверима, вікнами тощо (ч. 5 ст. 55 та ч. 1 ст. 57 Кодексу ЦЗУ; п. 6.6, п. 6.7, п. 6.8, п. 6.18, табл. З ДБН В. 1.1-7:2016; п. 2.9 СНиП 2.09.02-85*) [п. 4 Акт №485];

-допускається зниження класу вогнестійкості елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах у приміщеннях відділу якості, електрощитової, серверної, теплового вузла (двері не протипожежні) (Розділ III гл. 2 п. 2.3, Розділ IV гл. 1 п. 1.24 ППБУ, табл. З п. 6.31 ДБН В. 1.1.7-2016) [п. 9 Акт №485];

-у приміщенні котельного залу газової котельні площа зовнішніх легкоскидних конструкцій (віконних прорізів) менша на 1,6 м від необхідної розрахункової (Розділ II п. 22 ППБУ, п. 6.8 ДБН В.2.5-77:2014) [п. 10 Акт №485];

-відсутні результати випробувань по визначенню пожежної небезпеки для усієї сировинної бази (стрічки самоклеювальні з полімерів стиролу та полівінілхлориду, трубки захисні, захисні елементи з пластмаси для провідників напругою до 1000В, провідники коаксіальні електричні напругою до 80В, арматура ізольована пластмасова) виробничого, логістичного блоків, що у свою чергу призвело до невірного визначення категорії виробничо-складських та лабораторних приміщень ДП "Електричні системи" за вибухопожежною та пожежною небезпекою і класу пожежонебезпечних зон (Розділ III гл. 2 п. 2.9 ППБУ, п. 5.2 та п. 5.3 ДСТУ Б В.1.1-36:2016) [п. 15 Акт №485];

-не представлено підтвердження по визначенню категорії за вибухопожежною та пожежною небезпекою для приміщень компресорної, ресиверів, дизельного генератора, камер трансформатора, теплового пункту (Розділ III гл. 2 п. 2.9 ППБУ, п. 5.2 та п. 5.3 ДСТУ Б В.1.1-36:2016) [п. 16 Акт №485];

-не позначено на вхідних дверях до виробничих та складських приміщень, а також у межах зон усередині приміщень категорії щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки, а також клас зон (Розділ III гл. 2 п. 2.9 ППБУ) [п. 17 Акт №485];

-не проведено ідентифікацію потенційно небезпечного об`єкта (далі ПНО) (п. 1 Додаток 6 Методики ідентифікації потенційно небезпечних об`єктів, затверджені наказом МНС України 23.02.2006 №98, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.03.2006 №286/12160; п. 6, п. 7 Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об`єктів, затверджене наказом МНС України 18.12.2000 №338 (у редакції наказу МНС України від 16.08.2005), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.09.2005 №970/11250) [п. 19 Акт №485];

-не проведено ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки (далі ОПН) (ст. 9 Закону України Про об`єкти підвищеної небезпеки від 18.01.2001 №2245-111) [п. 20 Акт №485];

-не пройшли функціональне навчання з питань цивільного захисту відповідальна особа та керівник підприємства (ст. 20 п. 1 ч. 8 Кодексу ЦЗУ; п. 10 Постанова КМУ від 23.10.2013 №819 Про затвердження Порядку проведення навчання керівного складу та фахівців, діяльність яких пов`язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту) [п. 22 Акт №485].

Акт від 28.04.2020 року № 485 відправлено поштою на адресу підприємства рекомендованим листом з повідомленням.

Вважаючи, що подальша робота ДП "Електричні системи" зв`язку із вищезазначеними порушеннями вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки створює загрозу виникнення пожежі та швидкого її розповсюдження, перешкоджає гасінню пожежі, проведення робіт з евакуації людей, що створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Статтею 3 Конституції України гарантовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16 січня 2013 року № 20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС) є центральним органом виконавчої влади та здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2013 року № 33 "Про утворення територіальних органів Державної служби з надзвичайних ситуацій та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України", утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з надзвичайних ситуацій, яким є позивач.

Ч.1 ст.3 Закону України від 18.01.2001 № 2245-III "Про об`єкти підвищеної небезпеки" передбачено, що державний нагляд та контроль у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки, здійснюють уповноважені законами органи влади, в тому числі центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи (у разі утворення), до відання яких відповідно до закону віднесені питання: державного нагляду (контролю) у сферах пожежної і техногенної безпеки.

За змістом частини 1 ст.8 Закону № 2245-III суб`єкт господарської діяльності зобов`язаний вживати заходів, направлених на запобігання аваріям, обмеження і ліквідацію їх наслідків та захист людей і довкілля від їх впливу.

У статті 1 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі Закон № 877-V) зазначено, що державний нагляд (контроль)-діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю)-планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Ч.1 ст.4 Закону № 877-V закріплено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

У частині 4 ст. 4 Закону № 877-V міститься вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності встановлюється виключно законами.

При цьому, згідно з ч.5 ст.4 даного Закону, повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

В силу вимог ч.7 ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

За полдолженнями ст.2 КЦЗУ запобігання виникненню надзвичайних ситуацій-комплекс правових, соціально-економічних, політичних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних та інших заходів, спрямованих на регулювання техногенної та природної безпеки, проведення оцінки рівнів ризику, завчасне реагування на загрозу виникнення надзвичайної ситуації на основі даних моніторингу, експертизи, досліджень та прогнозів щодо можливого перебігу подій з метою недопущення їх переростання у надзвичайну ситуацію або пом`якшення її можливих наслідків. Засоби протипожежного захисту-технічні засоби, призначені для запобігання, виявлення, локалізації та ліквідації пожеж, захисту людей, матеріальних цінностей та довкілля від впливу небезпечних факторів пожежі. Засоби цивільного захисту - протипожежна, аварійно-рятувальна та інша спеціальна техніка, обладнання, механізми, прилади, інструменти, вироби медичного призначення, лікарські засоби, засоби колективного та індивідуального захисту, які призначені та використовуються під час виконання завдань цивільного захисту.

Пожежна безпека-відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Статтею 55 КЦЗУ передбачено заходи щодо забезпечення пожежної безпеки, відповідно до частини першої якої забезпечення пожежної безпеки на території України, регулювання відносин у цій сфері органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання і громадян здійснюються відповідно до цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів.

Зокрема, діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях (ч.2 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно положень ч.2 ст.51 та ч.3 ст.55 цього Кодексу, забезпечення пожежної та техногенної безпеки суб`єкта господарювання покладено на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Ч.1 ст.67 КЦЗУ унормовано, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Ч.1,2 ст.68 КЦЗУ встановлено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

У ч.1 ст. 70 КЦЗУ закріплено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів може бути недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.

Ч.2 ст.70 КЦЗУ визначено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

З аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що у разі встановлення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) застосовуються виключно за рішенням адміністративного суду.

При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення об`єкту підприємства до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущенні порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №815/6365/17 зазначив, що поняття "загрози життю та здоров`ю" є оціночним. Однак це не спростовує необхідність дослідження судом доказів, якими обґрунтовується їх наявність та зважаючи, що такі спори розглядаються за позовними заявами суб`єктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Достовірність інформації про зафіксовані в них порушення має бути перевірена судами шляхом зібрання відповідних доказів, а застосування судом обраного заходу реагування обґрунтовуватися з дотриманням всіх принципів адміністративного судочинства.

Верховним Судом також зауважено, що відсутність мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, не зазначення мотивів відхилення кожного аргументу учасника свідчать, що висновок суду про визнання підтвердженими обставин існування підстав для застосування заходів реагування є передчасним та необґрунтованим, здійснений на підставі неповно встановлених обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, при обранні заходу реагування у вигляді повного зупинення роботи, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Подібна правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду від 19.01.2021 № 640/5571/20.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано скаржником, на час звернення Управлінням до суду з даним позовом, відповідачем усунуто 10 із 12 виявлених порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які зафіксовані у акті перевірки №485 від 28 квітня 2020 року, а саме-не змонтована автоматична система пожежогасіння у виробничому приміщенні та складському приміщенні (логістичний блок), де допускається складування матеріалів в горючій упаковці на площі понад 1500 м2; у приміщенні котельного залу газової котельні площа зовнішніх легкоскидних конструкцій (віконні прорізи) менша на 1,6 м2, від необхідної розрахункової.

В той же час, з наданих відповідачем додаткових пояснень та доказів слідує, що останнім здійснюються заходи, спрямовані на усунення всіх недоліків, визначених в акті перевірки від 28.04.2020 року № 485.

Так, відповідно до листа ГУ ДСНС України у Вінницькій області № 47-12-4831/47-12-3 від 01.09.2021, за результатами розгляду наданих ДП "Електричні системи" матеріалів, а також при безпосередньому обстеженні змонтованої системи автоматичного водяного пожежогасіння на об`єкті "Складське приміщеня", ГУДСНС встановлено, що монтаж виконано відповідно до робочого проекту, що розроблений ТОВ "Пожежний захист" та пройшов експертизу ТОВ "Українська будівельно-технічна експертиза" від 01.02.2021 року. Таким чином система автоматичного водяного пожежогасіння знаходиться у працездатному стані та в подальшому може виконувати свої функції за умови дотримання вимог із підтримання експуатаційної придатності.

Щодо питання невідповідності площі зовнішніх легкоскидних конструкцій, то як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до п. 6.8 ДБН В.2.5-77:2014 у приміщеннях котельного залу вбудованих і дахових котелень при використанні газоподібного чи рідкого палива належить передбачати зовнішні легкоскидні огорожувальні конструкції, площа яких має становити не менше ніж 0,05 м2 на 1 м3 об`єму приміщення, що стосується вбудованих та дахових котелень.

В той же час, котельня підприємства є модульною без внесення будь-яких конструктивних змін та розташована окремо від виробничого цеху.

Вказане свідчить, що відповідачем вживаються заходи спрямовані, на повне усунення порушень, виявлених позивачем під час перевірки.

В свою чергу колегія суддів звертає увагу, що як встановлено із матеріалів даної адміністративної справи, судом першої інстанції за спільним клопотанням сторін двічі зупинялося провадження у справі для надання сторонам часу на примирення. При цьому, відомості про те, що позивач заперечував проти зупинення провадження у справі відсутні, що дає підстави вважати про можливість усунення виявлених під час перевірки порушень, у інший спосіб, ніж застосування крайнього заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель, розташованих за адресою м.Вінниця, вул. Стрілецька, 57-Б.

З огляду на те, що дані обставини позивачем не спростовані, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування крайнього заходу реагування, як повного зупинення експлуатації виробничого будинку літера "А" ДП "Електричні системи" за адресою Вінницька область, м.Вінниця, вул. Стрілецька, 57-Б, шляхом відключення від джерела електроживлення, опломбування вхідних дверей будівлі, за винятком проведення робіт з усунення недоліків зазначених в Акті перевірки від 28.04.2020 №485 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 304, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.