Справа № 160/3083/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 лютого 2022 р. Справа № 160/3083/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправною, скасування постанови, визнання протиправними дії та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому позивач просить:

- визнати неправомірною та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 21 жовтня 2020 року у зведеному виконавчому провадженні №63360857 здійснену державним виконавцем - начальником Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєзнік Олегом Сергійовичем, котрою здійснено опис та накладено арешт на майно ОСОБА_1 - нежитлове приміщення - Будівля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 , загальною площею 69,1 кв. м., складається з торгового залу, складу та тамбуру, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправними дії та рішення державного виконавця начальника Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєзнік Олега Сергійовича у зведеному виконавчому провадженні № 63360857, пов`язані з примусовою реалізацією нерухомого майна ОСОБА_1 - нежитлове приміщення - Будівля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 , загальною площею 69,1 кв. м., складається з торгового залу, складу та тамбуру, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на наступне.

З позовних матеріалів вбачається, що державним виконавцем - начальником Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєзніком Олегом Сергійовичем 05.10.2018 року, 17.09.2019 року, 03.12.2019 року, 06.07.2020 року та 08.12.2020 року було відкрито виконавчі провадження: № 57342158, № 60087166, №60767097, № 62483988 та № 63859235 з примусового виконання вимоги ГУ ДФС №Ф-3555-25/435 видану 12.03.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 борг в розмірі 4224,00 грн., вимоги ГУ ДПС №Ф-3555-25/435У видану 13.08.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 борг в розмірі 2754,18 грн., вимоги ГУ ДФС у Дніпропетровській області №Ф-3555-25/435У видану 11.05.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 борг в розмірі 12582,90 грн., вимоги ГУ ДПС №Ф-3555-25/435 У видану 11.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 борг в розмірі 5508,36 грн. та вимоги ГУ ДПС №Ф-3555-25/435 У видану 10.11.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 борг в розмірі 6295,30 грн.

20.10.2020 року начальником Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєзніком Олегом Сергійовичем винесено постанову ВП №57342158 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, а саме об`єднано виконавчі провадження № 57342158, № 60087166, №60767097, № 62483988 та № 63859235 у зведене виконавче провадження №63360857.

21.10.2020 року начальником Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєзніком Олегом Сергійовичем винесено постанову ВП №57342158 про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої постановлено описати та накласти арешт на майно магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №9, реєстраційний/кадастровий номер 1514483, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальна площа 69,1 кв.м, складається з торгового залу, складу та тамбуру.

01.12.2020 року відбулися електронні торги з реалізації наступного майна: будівля магазину магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальна площа 69,1 кв.м, за результатами яких складено протокол проведення електронних торгів №514374, переможцем визнано учасника №2 ОСОБА_2 (ціна продажу 73 108,00 грн.).

08.12.2020 року начальником Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєзніком Олегом Сергійовичем винесено акт про проведені електронні торги.

Позивач в заявленому до розгляду спорі оскаржує постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою здійснено опис та накладено арешт на майно, а також дії та рішення пов`язані з примусовою реалізацією нерухомого майна ОСОБА_1 - нежитлове приміщення - Будівля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 , загальною площею 69,1 кв. м., складається з торгового залу, складу та тамбуру, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Тобто, виходячи з викладеного, суд вважає, що для захисту порушеного права чи інтересу позивача між сторонами мають існувати публічно-правові відносини, в ході яких відповідачі здійснюють владні управлінські функції стосовно позивача.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак порушення вимог закону діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах публічно-владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 805/4506/16-а, від 27.06.2018 у справі № 815/6945/16.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч.1ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно дост.61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5(далі - Порядок), в якому вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством.

Тобто вказаний акт є формою оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах.

З аналізу ст.650, 655та ч.1 ст.656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ст. 658 ЦК України).

Згідно із пунктом 4 розділу X Порядку, після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем.

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року по справі № 910/856/17 дійшла висновків, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Таким чином суд зазначає, що виходячи з аналізу правової природи реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпечення переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Таким чином, спір щодо дій державного виконавчого виконавця, які полягали у примусовій реалізації нерухомого майна, ставить під сумнів як всю процедуру електронних торгів, так і її наслідки та прямо впливає на права та охоронювані законом інтереси переможця торгів, на даний час власника придбаної частки.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать, що позивач звернувся до суду з метою захисту його прав, які перебувають у приватноправовій площині.

Суд зазначає, що оскільки спір про право виник між попереднім власником відповідних прав, які були реалізовані на спірних електронних торгах, та покупцем таких прав, а також продавцями, цей спір може бути віднесений до компетенції загальних судів, адже відсутність спору з суб`єктом владних повноважень у розумінні, передбаченому КАС, виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства, за відсутності інших підстав, передбачених КАС.

На підставі наведеного вище, враховуючи також приписи ч. 5 ст. 287 КАС України, суд дійшов висновку про те, що спір у цій справі не належить до юрисдикції адміністративних судів, адже з огляду на характер спору, його суб`єктний склад, а також предмет і підстави заявлених вимог його слід вирішувати за правилами ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, про відмову у відкритті провадження по справі.

Відповідно до вимог частини шостої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суд роз`яснює позивачеві, що дана позовна заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправною, скасування постанови, визнання протиправними дії та рішення - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовними матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.5 ст.170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

Суддя М.В. Дєєв