Справа № 280/6049/21
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 лютого 2022 року Справа № 280/6049/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» (69068, м.Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15; )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» (далі позивач або ПАТ «Мотор Січ») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 12.04.2021.

Ухвалою суду від 19.07.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 19.08.2021.

Ухвалою суду від 19.08.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 (тридцять) днів, відкладено підготовче судове засідання на 04.10.2021.

Ухвалою суду від 04.10.2021 відкладено підготовче судове засідання на 29.10.2021.

Протокольною ухвалою суду від 29.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.11.2021.

Ухвалою суду від 24.11.2021 відкладено розгляд справи на 21.12.2021.

Ухвалою суду від 21.12.2021 відкладено розгляд справи на 11.01.2022.

11.01.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 15.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що висновки Акту перевірки від 15.03.2021 №1950/08/01/09/14307794, складеного за результатами проведеної фактичної перевірки місця зберігання спирту етилового АТ «МОТОР СІЧ», є помилковими, а прийняте на його підставі оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Вказує на те, що відповідно до додатку до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення - «розрахунок штрафних санкцій» відповідачем визначений період нарахування санкцій, а саме: 1) за зберігання спирту етилового ректифікованого в місці, не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання 02.09.2019 та 08.02.2021; 2) за зберігання фракції головної етилового спирту в місці, не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання, до якого таке місце зберігання фракції головної етилового спирту повинно бути внесено з 20.03.2019 по 07.12.2020. Стверджує, що Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» не встановлено відповідальності за зберігання спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях зберігання, внесених до Єдиного реєстру, але характеристики яких змінилися, то платник податків, зокрема АТ «Мотор Січ», не може вважатися таким платником, що здійснює зберігання спирту етилового ректифікованого не у відповідному місці зберігання в тому разі, якщо змінилися окремі характеристики місця зберігання. Також зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 №1266 «Про затвердження порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом», що діяла до 17.08.2019, тобто на початок перевіряємого періоду (з 18.03.2019 по 12.03.2021), прямо відокремлено спирт (до якого віднесено 10 наведених у вказаній постанові видів спирту) від фракції головної етилового спирту). Посилається на те, що жодна норма Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» не містить визначення «фракція головна етилового спирту», як не містить такого визначення і підзаконним нормативно-правовий акт Наказ Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 №251 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом державної податкової адміністрації України». З наведених підстав представник позивача вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 17.08.2021 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№46886), в якому зазначає, що позивач у визначений законодавством строк не звертався до органу державної податкової служби з заявою про внесення змін щодо характеристик місця зберігання. Таким чином, згідно Довідки про внесення місця зберігання спирту етилового ректифікованого до Єдиного державного реєстру (бланк серії АП №227858), виданої ДФС України 19.02.2016 за №4, ПАТ «Мотор Січ» за адресою: м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 15, заявив місткість спиртосховища меншою, ніж об`єму спирту, який оприбутковується та зберігається в спиртосховищі. Зважаючи на інформацію з первинних документів, 02.09.2019 позивач зберігав спирт етиловий ректифікований в кількості 18,3102 дал (360,3102 дал - 342 дал) на суму 34571,12 грн. в місці не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання, а також 08.02.2021 зберігав спирт етиловий ректифікований в кількості 74,2585 дал (416,2585 дал - 342 дал) на суму 142014,93грн, чим порушив вимоги абзацу 16 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Також вказує на те, що ПАТ «Мотор Січ» не звертався до органу державної податкової служби із заявою на внесення місця зберігання фракції головної етилового спирту за адресою: м.Запоріжжя, пр.Моторобудівників, 6уд. 15, та не надавав до перевірки довідку про внесення місця зберігання фракції головної етилового спирту за адресою: м.Запоріжжя, пр.Моторобудівників, 6уд. 15, до Єдиного реєстру місць зберігання. Зазначені факти, підтверджені первинними документами виробника фракції головної етилового спирту, свідчать про зберігання ПАТ «Мотор Січ» фракції головної етилового спирту в місці не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання 20.03.2019, 08.04.2019, 16.05.2019, 24.06.2019, 26.07.2019, 27.08.2019, 18.11.2019, 19.12.2019, 10.03.2020, 08.05.2020, 24.07.2020, 21.09.2020 та 07.12.2020, що є порушенням абзацу 16 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Вважає, що правомірність дій відповідача по прийняттю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в повній мірі підтверджена фактичними обставинами та документальними доказами, а також відповідають нормам діючого законодавства.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

ПАТ «Мотор Січ» 25.05.1994 зареєстроване в якості юридичної особи, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис від 20.04.2005 №0005089.

Видами діяльності є: 30.30 Виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устатковання (основний) 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у. 27.11 Виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів 52.23 Допоміжне обслуговування авіаційного транспорту 32.50 Виробництво медичних і стоматологічних інструментів і матеріалів 36.00 Забір, очищення та постачання води.

На підставі підпункту 19-1.1.14, підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового Кодексу України та на підставі наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 04.03.2021 №592-П, направлень від 04.03.2021 №№1021, 1022 проведено фактичну перевірку місця зберігання спирту етилового за адресою: м. Запоріжжя, пр Моторобудівників, буд. 15, де здійснює діяльність ПАТ «Мотор Січ» (код за ), з питання отримання, зберігання, використання спирту етилового, здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при обігу спирту етилового за період з 18 03 2019 по 12.03.2021.

За результатами фактичної перевірки складено Акт №1950/08/01/09/14307794 від 15.03.2021, яким встановлено, що ПАТ «Мотор Січ» за місцем зберігання спирту етилового за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15, порушено вимоги пункту 3.2 розділу 3 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 №251, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.08.2002 за №670/6958, абзацу 16 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №481), в частині:

1) Зберігання спирту етилового ректифікованого в місці не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання:

- дата 02.09.2019, кількість дал. 18,3102, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 34571,12 грн.;

- дата 08.02.2021, кількість дал. 74,2585, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 142014,93 грн.;

2) Зберігання фракції головної етилового спирту в місці не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання:

- дата 20.03.2019, кількість дал. 400, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 657408,00 грн.;

- дата 08.04.2019, кількість дал. 300, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 493056,00 грн.;

- дата 16.05.2019, кількість дал. 300, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 493056,00 грн.;

- дата 24.06.2019, кількість дал. 400, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 657408,00 грн.;

- дата 26.07.2019, кількість дал. 400, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 657408,00 грн.;

- дата 27.08.2019, кількість дал. 400, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 657408,00 грн.;

- дата 18.11.2019, кількість дал. 400, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 657408,00 грн.;

- дата 19.12.2019, кількість дал. 400, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 657408,00 грн.;

- дата 10.03.2020, кількість дал. 400, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 657408,00 грн.;

- дата 08.05.2020, кількість дал. 400, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 657408,00 грн.;

- дата 24.07.2020, кількість дал. 400, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 657408,00 грн.;

- дата 21.09.2020, кількість дал. 400, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 657408,00 грн.;

- дата 07.12.2020, кількість дал. 400, загальна сума (з ПДВ та АП), грн. 657408,00 грн.

ПАТ «Мотор Січ» на акт перевірки №1950/08/01/09/14307794 від 15.03.2021 подані заперечення №ГБ/4211 від 24.03.2021 (вхідний №28000/6 від 24.03.2021).

За результатами розгляду заперечень підприємству надано відповідь про залишення висновків акту перевірки без змін, а заступником начальника Р.Рачинським підписано податкове повідомлення-рішення про нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 8394186,05 грн. від 12.04.2021 №.

Податкове повідомлення-рішення направлено на адресу платника пошто та вручено 14.04.2021.

ДПС України за результатами розгляду скарги платника прийнято рішення від 01.07.2021 про залишення скарги без задоволення.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийнятого податкового повідомлення-рішення, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

За правовим висновком в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Згідно абзаців 1-4 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Таким чином, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Тобто перевірки відповідачем проводились з метою здійснення функцій, визначених законодавством України в сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Згідно підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено право відповідача проводити фактичні перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Таким чином, відповідач має право на проведення фактичної перевірки за наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині: виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах; цільового використання спирту платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Окремою підставою для проведення перевірки визначено здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Таким чином, підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України визначені дві окремі групи правових підстав для проведення фактичної перевірки: наявність та/або отримання інформації про порушення вимог законодавства та здійснення функцій, визначених законодавством.

Даному формулюванню відповідають такі функції контролюючих органів, що наведені у пункті 19.1 статті 19-1 Податкового кодексу України:

19-1.1.4. - здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів;

19-1.1.16. - здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

19-1.1.17. - проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Ці функції відповідають перевірці дотримання вимог Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №481/95-ВР).

Отже, у відповідача були достатні правові підстави для проведення перевірки позивача.

Що стосується оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

Відносини зі зберігання спирту та фракції головної етилового спирту за період з 20.03.2019 по лютий 2021 року врегульований низкою законодавчих та підзаконних нормативно- правових актів, що діяли в такий період, зокрема, Законом України «Про державне регулювання і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (зі змінами та доповненнями); Постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 №1266 «Про затвердження порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом»; Наказом Держаної податкової адміністрації України від 28.05.2002 №251 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України».

Щодо зберігання спирту етилового ректифікованого в місці не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання:

- 02.09.2019 у кількості 18.3102 декалітрів на загальну суму (з ПДВ та АП) - 34 571,12 грн.;

- 08.02.2021 р. у кількості 74, 2585 декалітрів на загальну суму (з ПДВ та АП) - 142 014.93 грн., слід зазначити наступне.

Вказаний висновок зроблений відповідачем з огляду на те, що у виданій АТ «МОТОР СІЧ» Довідці про внесення місця зберігання спирту етилового ректифікованого до Єдиного державного реєстру зазначена місткість місця зберігання такого виду спирту в розмірі 342 дал., хоча протягом двох днів - 02.09.2019 та 08.02.2021, характеристики місця зберігання були платником податків фактично змінені шляхом зміни місткості місця зберігання спирту, тобто його збільшення на 18.3102 декалітрів в один день та на 74,2585 декалітрів в інший день, а заява про внесення змін щодо характеристик місця зберігання до органу державної податкової служби платником податків подана не була, а тому таке збільшення спирту, за висновком перевіряючих, зберігається в місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру.

Так. нормами Закону №481/95-ВР, визначений обов`язок суб`єктів господарювання вносити місця зберігання визначених законом видів спирту до Єдиного держаного реєстру місць зберігання. За порушення саме такого обов`язку до суб`єктів господарювання застосовується передбачена таким Законом відповідальність - накладення штрафу. Зміна характеристик місця зберігання визначеного Законом виду спирту, зокрема стосовно зазначеній в Довідці місткості місця зберігання, не визначається законодавцем таким порушенням, за яке до суб`єкта господарювання застосовується штраф.

Законом №481/95-ВР в абзаці 22 статті 1 «Визначення основних понять і термінів», надано визначення поняттю «Єдиний держаний реєстр місць зберігання».

Так, Єдиний держаний реєстр місць зберігання - це перелік місць зберігання, який ведеться податковим органом і містить визначені цим законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання (абзац 21 статті 1).

Таким чином, наведеним спеціальним Законом №481/95-ВР імперативно визначено, що до Єдиного держаного реєстру місць зберігання обов`язково вносяться 1) відомості про місцезнаходження місць зберігання. тобто поштовий індекс, область, район, місто, вулиця, номер будинку) та 2) відомості про заявників, тобто, ідентифікаційний код (номер), найменування, місцезнаходження.

З огляду на зазначене, абзацом 16 статті 17 Закону №481/95-ВР визначено, що «За порушення норм цього Закону (а не будь-якого іншого закону чи підзаконного нормативно-правового акту)... до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі... зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому лисці зберігання, але не менше 17000 гривень».

На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державного регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» від 07.02.2002 №3032, яким було внесено зміни до Закону №481/95-ВР, Державною податковою адміністрацією України видано Наказ від 28.05.2002 №251 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання» (далі - Порядок №251). в пункті 1.1. розділу 1 якого наведене таке саме визначення поняття «Єдиний держаний реєстр місць зберігання» - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників. «Спиртом» в розумінні Наказу №251, визнається - спирт етиловий, коньячний і плодовий, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий ректифікований плодовий, спирт-сирець виноградний, спирт-сирець плодовий (далі - спирт) (п 1.3 розділу 1).

При цьому, пункт 1.4. розділу 1 наведеного Наказу №251 визначає, що «У разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб`єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у порядку, установленому чинним законодавством».

Відповідно пункту 2.1 розділу 2 Порядку №251. до Єдиного державного реєстру вносяться місця зберігання спирту суб`єктів підприємницької діяльності, які отримують спирт для забезпечення виробничих та інших потреб, якщо його кількість перевищує 100 декалітрів на квартал.

Пунктами 2.1 та 2.2 розділу 2 Порядку №251 та частиною 10 статті 2 Закону №481/95-ВР передбачено, що внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта підприємницької діяльності з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання спирту, а також відомостей про заявника: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

При цьому, пунктом 4.3 статті 4 Порядку №251 визначено, що у разі зміни відомостей про заявника місця зберігання (найменування або місцезнаходження юридичної особи, прізвища або місця проживання фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності) або характеристик місця зберігання орган державної податкової служби, який вносив місце зберігання до Єдиного реєстру, на підставі заяви суб`єкта підприємницької діяльності протягом семи календарних днів вносить зміни до Єдиного реєстру та видає суб`єкту підприємницької діяльності довідку, оформлену на новому бланку з урахуванням змін.

За висновком перевіряючих, платник податку не звернувся до органу державної податкової служби із заявою про внесення змін до існуючої у нього Довідки про внесення місця зберігання спирту етилового ректифікованого до Єдиного державного реєстру в частині визначення місткості місця зберігання такого виду спирту з розміру 342 дал. на розмір перевищення, який існував 02.09.2019 та 08.02.2021.

Разом з тим, суд погоджується з твердженням позивача про те, АТ «МОТОР СІЧ» із заявою про внесення змін до «Довідки про внесення місця зберігання спирту етилового ректифікованого до Єдиного державного реєстру», не зверталось, оскільки, по-перше, перевищення місткості місця зберігання спирту, внесеного до Єдиного державного реєстру, тривало лише два окремі дні (02.09.2019 та 08.02.2021), а. по-друге, визначений наказом строк внесення змін до існуючої довідки, який триває сім днів, не здатен виправити допущене в минулому протягом одного дня порушення характеристики місця зберігання - місткості місця зберігання.

Більш того, як зазначалося вище, згідно абзацу 16 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», як і пункту 1.4 Порядку №251, встановлена відповідальність виключно за зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру. Таким чином, ані зміна відомостей про заявника місця зберігання (найменування або місцезнаходження юридичної особи, прізвища або місця проживання фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності), ані зміна характеристик місця зберігання, не є згідно Закону підставою для застосування відповідальності, передбаченої абзацом 16 частини другої статті 17 наведеного Закону.

На виконання наведених вище вимог АТ «МОТОР СІЧ» під час проведення податковим органом перевірки надало видану АТ «МОТОР СІЧ» () Довідку про внесення місця зберігання спирту етилового ректифікованого за адресою: місто Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 15, до Єдиного державного реєстру (бланк серія АП №227858), видану ДФС України.

З огляду на вказане, суд критично оцінює твердження про зберігання АТ «МОТОР СІЧ» спирту етилового ректифікованого не в місці, що внесене до Єдиного державного реєстру місць зберігання. -, навіть за умови зберігання в такому місці спирту в розмірі, який не відповідає розміру, зазначеному в «Довідці...».

Суд зазначає, що об`єктивною стороною встановлення правопорушення є зберігання спирту, алкогольних напоїв або тютюнових виробів у місцях. не внесених до Єдиного реєстру. Виключною підставою для застування зазначеної відповідальності с зберігання відповідних об`єктів у місцях, не внесених до Єдиного реєстру. Водночас, Законом не встановлено відповідальності за зберігання спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях зберігання, внесених до Єдиного реєстру, але характеристики яких змінилися.

Єдиним наслідком зміни характеристик місця зберігання спирту є виникнення у податкового органу на підставі пункту 4.3 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання обов`язку видати суб`єкту господарювання протягом семи календарних днів довідку, оформлену на новому бланку з урахуванням змін.

При тому зміна характеристик місця зберігання за умови незмінності самого місця зберігання не може вважатися підставою для автоматичної втрати чинності попередньої довідки щодо відповідного місця зберігання. Попередня довідка втрачає чинність лише з моменту видачі наступної довідки. Відтак, суб`єкт господарювання не може вважатися таким, що здійснює зберігання спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів не у відповідному місці зберігання в тому разі, якщо змінилися окремі характеристики місця зберігання.

В свою чергу, законодавство не встановлює відповідальності за зміну характеристики місця зберігання спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів або за невнесення відповідних змін до довідки про місце зберігання.

Тобто, виключною підставою для визначення зберігання спирту етилового ректифікованого в місці не внесеному до Єдиного реєстру і подальше притягнення до відповідальності є зберігання відповідних об`єктів у місцях, не внесених до Єдиного реєстру.

У зв`язку з тим, що Законом №481/95-ВР не встановлено відповідальності за зберігання спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях зберігання, внесених до Єдиного реєстру, але характеристики яких змінилися, то платник податків, зокрема АТ «Мотор Січ», не може вважатися таким платником, що здійснює зберігання спирту етилового ректифікованого не у відповідному місці зберігання в тому разі, якщо змінилися окремі характеристики місця зберігання.

Що стосується тверджень спеціалістів контролюючого органу стосовно того, що зберігання фракції головної етилового спирту повинно відповідати вимогам Порядку №251, а також щодо зберігання фракції головної етилового спирту в місці не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання, суд зазначає про таке.

Як зазначено позивачем, підприємство в своїй роботі керувалось роз`ясненням, наданим Департаментом контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України від 10.06.2009 №2822/32-0615, яким на питання підприємства про зберігання фракції головної етилового спирту в місцях зберігання, внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, чітко зазначено, що вимоги законодавства розповсюджуються для зберігання спирту, до якого фракція головна етилового спирту не входить.

Додатково, на підтвердження того, що фракція головна етилового спирту не відноситься до жодного з видів спиртів, до зберігання яких встановленні вимоги про внесення місць їх зберігання до Єдиного реєстру місць зберігання, варто навести положення Постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 №1266 «Про затвердження порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом», що діяла до 17.08.2019, тобто діяла на початок перевіряємого періоду (період перевірки 18.03.2019 - 12.03.2021), якою визначено таке: «Цей Порядок установлює процедуру визначення виробників і покупців спирту етилового (І), коньячного і плодового (2), спирту етилового ректифікованого виноградного (3), спирту етилового ректифікованого плодового (4). спирту-сирцю виноградного (5), спирту-сирию плодового (6), спирту етилового ректифікованого денатурованого (7), спирту етилового денатурованого (спирту технічного) (8). абсолютованого спирту (9), біоетанолу (10) (далі - спирт), фракції головної етилового спирту, а також механізм здійснення контролю за обігом спирту і поширюється на суб`єктів підприємницької діяльності, постачальників, у тому числі виробників (далі - постачальники), і тих, що провадять його закупівлю (далі - покупці), незалежно від форми власності».

Таким чином, наведеною Постановою Кабінету Міністрів України прямо відокремлено спирт (до якого віднесено 10 перелічених видів спирту) від фракції головної етилового спирту.

При чому пунктом 17 наведеної постанови Кабінету Міністрів України зазначено, що до Єдиного державного реєстру місць зберігання вносяться лише місця зберігання спирту.

Варто наголосити, що з 2009 року законодавство України в цій частині щодо врегулювання спірних відносин та визначення видів спирту, місце зберігання яких варто вносити до Єдиного державного реєстру, не зазнало жодних змін.

Крім того, Законом №481/95-ВР, який є спеціальним законодавчим актом, визначено, що ним визначаються основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим (1), коньячним і плодовим та зерновим дистилятом (2), спиртом етиловим ректифікованим виноградним (3), спиртом етиловим ректифікованим плодовим (4), дистилятом виноградним спиртовим (5), спиртом-сирцем плодовим (6). біоетанолом (7). алкогольними напоями (8). тютюновими виробами (9), рідинами, що використовуються в електронних сигаретах (10). та пальним (11). забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Два спогади в Законі №481/95-ВР, де міститься термін «фракція», стосується «головної фракції спирту коньячного» - перша відокремлена частина дистиляту при перегонці коньячного виноматеріалу чи спирту-сирцю та «хвостової фракції спирту коньячного» - остання відокремлена частина дистиляту при перегонці коньячного виноматеріалу чи спирту-сирцю (абзаци 38-39 статті 1), Головна і хвостова фракції спирту коньячного (відходи винокуріння) за вибором виробника направляються на ректифікацію спирту для технічних цілей або на утилізацію чи на дистиляцію (частина четверта статті 12).

Таким чином сфера застосування такого спеціального Закону не розповсюджується на фракцію головну етилового спирту.

Вказане підтверджується і статтею 1 Закону України №481, в якій визначені основні поняття і терміни, які використовуються при застосуванні нормативного документу, надані їх характеристики та інше. Так, згідно абз.2 статті 1 під врегулювання норм цього Закону підпадає спирт етиловий, до якого законодавець відніс «спирт етиловий-сирець (І), спирт етиловий ректифікований технічний (2), спирт етиловий денатурований (спирт технічний) (3), спирт етиловий технічний (4), спирт етиловий ректифікований (5), що відповідають кодам 2207 і 2208 згідно з УКТЗЕД та виготовлені з крохмале- і цукровмісної сировини або з нехарчових видів сировини за спеціальними технологіями».

Таким чином, під врегулювання Закону підпадають 5 (п`ять) видів спирту етилового: 1) спирт етиловий-сирець. 2) спирт етиловий ректифікований технічний, 3) спирт етиловий денатурований (спирт технічний). 4) спирт етиловий технічний, 5) спирт етиловий ректифікований. При чому саме такі види етилового спирту повинні відповідати кодам 2207 і 2208 згідно з УКТЗЕД та бути виготовленими з крохмале- і цукровмісної сировини або з нехарчових видів сировини за спеціальними технологіями.

Наказ Держаної податкової адміністрації України від 28.05.2002 №251 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України» так само в пункті 1.3. прямо визначає види спирту, які підпадають під дію такого наказу: «Виробництво спирту етилового (І), коньячного і плодового (2), спирту етшового ректифікованого виноградного (3). спирту етилового ректифікованого плодового (4). спирту-сирцю виноградного (5), спирту-сирцю плодового (6) (далі - спирт) та алкогольних напоїв здійснюється за наявності внесених до Єдиного реєстру місць зберігання спирту». Таким чином під терміном «спирт» Наказом від 28.05.2002 №251 розуміється тільки наведені вище види спирту.

Абзац 2 пункту 3.2. розділу 3 Наказу від 28.05.2002 №251 також визначає види спиртів, які повинні зберігатися в місцях, внесених до Єдиного реєстру та обліковуватися Довідками роздільно. Такими видами спирту є: «Спирт етиловий (1). коньячний і плодовий (2). спирт етиловий ректифікований виноградний (3), спирт етиловий ректифікований плодовий (4). спирт- сирець виноградний (5), спирт-сирець плодовий (6), спирт етиловий ректифікований денатурований (7), спирт етиловий денатурований (спирт технічний) (8), абсолютований спирт (9), повинні зберігатися та обліковуватися роздільно. Про внесення місця зберігання спирту із зазначенням місткості відповідно до найменування спирту до Єдиного реєстру за одним місцезнаходженням суб`єкту підприємницької діяльності видається одна довідка.».

Отже, на відміну визначеної Законом України №481 загальної характеристики термінів «пальне», «електронна сигарета», «рідини, що використовуються в електронних сигаретах», а саме: «які вживаються в цьому Законі у значеннях, наведених у Податковому кодексі України», до визначення термінів спиртів та спиртовмісних речовин, нормативним документом приділено значне місце, визначені яким чином отриманий продукт, вміст спирту, якість, загальні характеристики. Звертаємо увагу, що з жодних наведених статті 1 Закону України №481 понять або термінів фракції головної етилового спирту не визначено, як не визначено і пунктом 1.3. статті 1 Порядку №251, яким регулюється порядок ведення Єдиного реєстру місць зберігання спирту.

Враховуючи наведене, підприємство вважає, що норми Закону України №481 та Порядку №251 на фракцію головну етилового спирту не розповсюджуються. Роз`яснення, надане Департаментом контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України від 10.06.2009 №2822/32-0615 є чинним, а результати проведеної фактичної перевірки помилковими.

Таким чином, жодна норма Закону України №481 не містить визначення фракція головна етилового спирту, як не містить такого визначення і Наказ Держаної податкової адміністрації України від 28.05.2002 №251 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України».

З огляду на встановлені обставини та наведене нормативне обґрунтування, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення №1 від 12.04.2021, та, відповідно, його скасування.

Суд враховує також положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, у зв`язку з чим таке рішення підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» (69068, м.Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15; ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1 від 12.04.2021.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» сплачену суму судового збору у розмірі 22700,00 грн. (двадцять дві тисячі сімсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 15.02.2022.

Суддя М.С. Лазаренко