Справа № 160/2457/22
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 лютого 2022 року Справа № 160/2457/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, в якій позивач просить:

- визнати незаконними та скасувати рішення регіональної комісії з питань зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН Відповідача-1 ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 12.10.2021р. №8920, про відповідність платника податку критеріям ризиковості та зобов`язати Відповідача-1 ГУ ДПС у Дніпропетровській області виключити позивача ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості без права повторного включення до переліку ризикових з тих самих підстав;

- визнати протиправним та скасувати наступні рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - Відповідача-1 (вул.Симферопольська, 17а, м.Дніпро, 49000, ):

- № 3443160/ від 30.11.2021 р., про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 09.11.2021 р. на суму 45046,80 грн., на ПАТ «Автопідприємство «Укрбуд», реєстраційний № від 19.11.2021 р.

- № 3541895/ від 17.12.2021 р., про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 19.11.2021 р. на суму 106423,90 грн., на ПАТ «Автопідприємство «Укрбуд», реєстраційний № від 26.11.2021 р.

- № 3541897/ від 17.12.2021р., про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 30.11.2021 р. на суму 88602,53 грн., на ПАТ «Автопідприємство «Укрбуд», реєстраційний № від 07.12.2021 р.

- № 3541899/ від 17.12.2021 р., про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 30.11.2021 р. на суму 63654,12 грн., на ПАТ «Автопідприємство «Укрбуд», реєстраційний № від 07.12.2021 р.;

- зобов`язати Державну податкову службу України Відповідача 2 (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053,) зареєструвати наступні податкові накладні датами їх первинного подання на реєстрацію:

- податкову накладну №1 від 09.11.2021 р. на суму 45046,80 грн., на ПАТ «Автопідприємство «Укрбуд»;

- податкову накладну №2 від 19.11.2021 р. на суму 106423,90 грн., на ПАТ «Автопідприємство «Укрбуд»;

- податкову накладну №3 від 30.11.2021 р. на суму 88602,53 грн., на ПАТ «Автопідприємство «Укрбуд»;

- податкову накладну №4 від 30.11.2021р. на суму 63654,12 грн., на ПАТ «Автопідприємство «Укрбуд».

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За результатом розгляду матеріалів позовної заяви суд дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на таке.

Частиною першою ст.21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно із частиною першою ст.172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд зауважує, що зазначені правові норми стосовно можливості заявлення позивачем пов`язаних між собою вимог в одному позові направлені на гарантування процесуальної економії в межах судового розгляду, а також на забезпечення єдності судової практики, з огляду на те, що спірні правовідносини, задля вирішення яких позивач звертається до суду, пов`язані між собою єдиними підставами їх виникнення або поданими доказами, внаслідок чого окремий розгляд цих вимог в межах різних проваджень є недоцільним та не сприяє унифікованості національної судової практики.

Водночас, аналіз заявлених позивачем вимог свідчить про їх непов`язаність між собою.

Суд зазначає, що у позовній заяві позивачем об`єднано позовні вимоги, зокрема, щодо оскарження одного окремого рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Дніпропетровській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника та чотирьох окремих рішень ГУ ДПС у Дніпропетровській області про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених за результатом здійснення господарських операцій з контрагентом: ПРАТ "АП "УКРБУД" (з 03.12.2021 року змінено назву - ПРАТ "МЕТІНВЕСТ ПВ").

При цьому суд зауважує, що питання відповідності позивача Критеріям ризиковості платника ПДВ має розглядатись Комісією регіонального рівня за наслідками подання товариством для реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування та моніторингу платника податку і податкової накладної/розрахунку коригування, що направлена для реєстрації. Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що Комісією регіонального рівня прийнято рішення про відповідність товариства Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість не за наслідками подання останнім податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації, оскільки оскаржуване рішення прийнято 12.10.2021 року, тоді як податкові накладні складені від 09.11.2021, від 19.11.2021 та від 30.11.2021, тобто пізніше ніж було прийнято рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника

Також звертає увагу, що механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податковий накладних визначений Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 (Порядок № 1165).

Із системного аналізу положень Порядку встановлено, що цим Порядком передбачено проведення моніторингу кожної податкової накладної, що подається на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації. Подальша реєстрація зупинених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних потребує від платника податків вжиття певних заходів по кожній з таких податкових накладних, а також прийняття відповідного рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації кожної податкової накладної.

Таким чином, правовідносини між позивачем та відповідачем не пов`язані між собою єдиною підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки склались за різних обставин, за різного правового регулювання, у різний період часу та на підставі різних дій суб`єкта владних повноважень за результатом здійснення аналізу документів, складених в ході здійснення господарських операцій з контрагентом ПРАТ "АП "УКРБУД" (з 03.12.2021 року змінено назву - ПРАТ "МЕТІНВЕСТ ПВ").

Вказане свідчить про те, що в основу спірних правовідносин покладено різні підстави їх виникнення, та різні докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

При цьому, суд зауважує, що лише виникнення спірних правовідносин між тими самими суб`єктами не є достатньою підставою для об`єднання не пов`язаних між собою вимог в одне провадження.

Фактично, звернувшись до суду з таким позовом, позивач має намір одночасно врегулювати усі наявні у нього спірні правовідносини з відповідачем, незважаючи на те, що підстави їх виникнення є різними та не пов`язаними між собою, а також не враховуючи, що таке об`єднання непов`язаних між собою вимог значно ускладнить розгляд справи, оскільки потребує здійснення судом аналізу господарських операцій позивача з контрагентом, які не пов`язані між собою.

Таким чином, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що заявлені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 позовні вимоги мають різні підстави їх виникнення, які не пов`язані між собою, та обґрунтовуються різними доказами, що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

У даному випадку підстави для застосування положень статті 172 КАС України відсутні.

З огляду на те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, встановлені КАС України, суд вважає за необхідне позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 35 рішення у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12.03.2009 (Заява № 20347/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія A, N 18, сс. 17-18, пп. 35-36). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom) від 22 жовтня 1996 року, Reports 1996-IV, с. 1502-3, пп. 51-52; і у справі "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, серія A, N 316-B, сс. 80-81, пп. 62-67). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія A, N 93, сс. 24-25, п. 57).

У пункті 31 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013 (Заява № 49069/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Отже, передбачене статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України право суду на повернення позовної заяви у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань з метою їх упорядкування, дотримання процесуальної економії та недопущення завантаження процесу ускладненими позовними заяви, вимоги яких мають розглядатися в окремих провадженнях.

Правовий висновок щодо необхідності повернення позовних заяв у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог викладено Верховним Судом у постановах від 05.03.2019 у справі №917/1377/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 80470812), від 27.02.2019 у справі №922/2225/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 80308662), від 14.08.2018 у справі №910/3569/188 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 75896052).

Відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є відмовою чи перешкодою у доступі до суду.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та в строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева