Справа № 160/8779/21
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/8779/21
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 р. (суддя Голобутовський Р.З) в адміністративній справі №160/8779/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафто - Трейд" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафто-Трейд» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наступних податкових повідомлень-рішень, прийнятих 30 квітня 2021 р. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області:

1) №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 34 802 971,25 грн. (податкове зобов`язання 27 842 377 грн., штрафні (фінансові) санкції 6 960 594,23 грн.); т. 1 а.с. 121

2) №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 37 676 272,5 грн. (податкове зобов`язання 30 141018 грн., штрафні (фінансові) санкції 7 535 254,50 грн.); т. 1 а.с.122

3) №, яким застосовано штраф на суму 111 186,50 грн.; т. 1 а.с. 123

4) №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість разом у розмірі 1 346 367 грн. Т. 1 а.с.126.

В обґрунтування позову вказувалось на помилковість висновків податкової перевірки, викладених в Акті №924/04-36-07-19/32812383 від 19.03.2021, та відсутність законних підстав для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами загального позовного провадження, позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник наводить висновки податкової перевірки.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги. Представник позивача просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Нафто-Трейд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, за результатами якої складено Акт №924/04-36-07-19/32812383 від 19.03.2021 (т. 1 а.с. 57-83). На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 30.04.2021 прийняті податкові повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 34 802 971,25 грн. (податкове зобов`язання 27 842 377 грн., штрафні (фінансові) санкції 6 960 594,23 грн.) (т. 1 а.с. 121); №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 37 676 272,5 грн. (податкове зобов`язання 30 141018 грн., штрафні (фінансові) санкції 7 535 254,50 грн.) (т. 1 а.с.122); №, яким застосовано штраф на суму 111 186,50 грн.) (т. 1 а.с. 123); №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість разом у розмірі 1 346 367 грн. (т. 1 а.с.126).

Зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведення відповідачем їх правомірності.

За висновком Акту податкової перевірки ТОВ «Нафто-трейд» допущено наступні порушення:

підп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.44.2 ст.44, підп.134.1.1 п.134.1 ст.134, підп.139.2.1 п.139.2 ст.139 Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 27842377 грн.;

підп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.189.1 ст.189, абз. «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) підприємством завищено залишок від`ємного значення всього в сумі 1346367,00 грн., в тому числі за грудень 2019 року в сумі 1346367,00 грн. та неправомірно занижено податок на додану вартість всього в сумі 30141018 грн.;

п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму обсягу постачання 117213455,00 грн.

Згідно розрахунку податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 27 842 377 грн, визначеного податковим повідомленням-рішенням №, вказана сума встановлена по наступним порушенням:

- Різниця між задекларованими та наявними витратами 186 837,78 грн.,

- По господарським взаємовідносинам з ТОВ «Бізнес консалт ВНГ» - 2 137 713,66 грн.,

- По господарським взаємовідносинам з ТОВ «Джалон» - 4 288 426,56 грн.,

- Не підтверджено списання палива на витрати на збут 20 904 771 грн.,

- Списання безнадійної заборгованості по ТОВ «ВІТАНА» - 324 628 грн.

Згідно розрахунку податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 30 141 018 грн., визначеного податковим повідомленням-рішенням № , вказана сума встановлена по наступним порушенням:

- Списання малоцінних та швидкозношувальних предметів 215 169 грн.,

- Не підтверджено списання палива на витрати на збут 23 227 522 грн.,

- По господарським взаємовідносинам з ТОВ «Бізнес консалт ВНГ» - 1 933 409 грн.,

- По господарським взаємовідносинам з ТОВ «Джалон» - 4 764918 грн.

За даними податкової перевірки витрати за даними бухгалтерського обліку за 2017 рік становлять 507 740 444,58 грн., за даними оригіналів первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку 506 504 916,16 грн., відхилення складає 1 235 370 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на інформацію, отриману від позивача на Запит № 3 від 02.03.2021.

Згідно відповіді позивача, за даними регістрів бухгалтерського обліку з даними декларації на прибуток за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 доходи за 2017 рік складають 507 019 912,80 грн., витрати 507 740 444,58 грн., фінансовий результат до оподаткування за даними декларації на прибуток 3 408 280 грн., фінансовий результат до оподаткування за даними регістрів бухгалтерського обліку складає « - » 4 128 811,78 грн. (т. 1 а.с.210).

Однак, акт податкової перевірки містить загальне обґрунтування встановленого відхилення у сумі витрат, яке визначено відповідачем як 1 235 375 грн., а саме «за даними оригіналів первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку» без зазначення переліку документів та регістрів, які використані контролюючим органом (т. 1 а.с.60, арк. Акту - 7). Крім того, сума відхилення у 1 235 375 грн., яка визначена контролюючим органом, не відповідає результату арифметичної дії (507740444,58 - 506504916,16 = 1 235 528,42 грн.). Таким чином, здійснити перевірку достовірності доводів відповідача про завищення позивачем суми витрат за 2017 рік та, відповідно, заниження податку на прибуток на суму 186837,78 грн. не уявляється можливим.

Відповідач також дійшов висновку про відсутність реального вчинення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Бізнес консалт ВНГ» і ТОВ «Джалон», оскільки контрагенти позивача здійснюють реалізацію товару, відмінного від придбаного та в кількості, яка не відповідає придбаній кількості товару, походження придбаного позивачем товару (абсорбент (КДПГ) контролюючим органом не встановлена, ТОВ «Джалон» проходить як підприємство з ознаками «фіктивності» та «транзитності» у кримінальних справах.

Згідно зі статтею 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з підпунктом 134.1 пункту 134.1 статті Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Системний аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що правові наслідки у виді виникнення права платника податку на формування витрат настають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та витрат.

За результатами дослідження первинних документів по господарським операціям позивача із ТОВ «Бізнес консалт ВНГ» і ТОВ «Джалон» суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність твердження відповідача щодо порушення позивачем підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України та заниження податку на прибуток. При цьому, суд першої інстанції ретельно дослідив первинні документи, які були надані позивачем на підтвердження правомірності формування об`єкту оподаткування податком на прибуток, проаналізував висновки акту податкової перевірки та надав оцінку доводам сторін.

Колегія суддів, у свою чергу, звертає увагу, що апеляційна скарга за своїм змістом фактично відтворює зміст акту перевірки. Скаржник не навів аргументів на підтвердження незаконності та необґрунтованості рішення суду в цій частині.

Посилання відповідача на те, що ТОВ «Джалон» проходить як підприємство з ознаками «фіктивності» та «транзитності» у кримінальних справах, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оцінка документів як письмових доказів здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого в статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Сама собою наявність кримінальних проваджень за фактами фіктивного підприємництва не є беззаперечним доказом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентами.

Наведене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному, зокрема, в постановах від 09.07.2020 у справі № 826/9561/17, від 04.09.2020 у справі № 1640/2783/18, від 25.09.2019 у справі № 817/992/15.

Оскільки відповідачем під час розгляду справи не надано інформації щодо наявності вироку відносно посадових осіб контрагентів позивача, то за встановлених судом першої інстанції обставин вчинення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентом колегія суддів не може вважати «проходження в кримінальних справах» належним доказом на підтвердження порушення позивачем підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України. При цьому, колегія суддів зазначає, що зміст податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, полягає в заниженні позивачем податку на прибуток, однак, ураховуючи що відповідачем не спростовано тієї обставини, що позивачем включено отриманий дохід від реалізації товарів до складу оподатковуваного доходу за правилами бухгалтерського обліку, відсутні підстави для висновку про вчинення позивачем такого правопорушення.

Щодо не підтвердження позивачем списання палива на витрати на збут.

Контролюючий орган наполягає на відсутності реального характеру господарських операцій по списанню палива, в т.ч. використання його в оподатковуваних операціях. Такі висновки ґрунтуються на результатах проведеного аналізу товарно транспортних накладних, показників одометру, протоколів проведення технічного стану автомобілів.

Колегія суддів, у свою чергу, зазначає, що аналіз технічних характеристик автомобільного транспорту та можливість/неможливість перевезення певної кількості вантажу на певні відстані потребують спеціальних знань, тому наведені вище висновки виходять за межі компетенції податкового органу.

Суд першої інстанції дослідив усі наявні у справі належні та допустимі докази та дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність визначення позивачу податкового зобов`язання в цій частині.

Щодо списання безнадійної заборгованості по ТОВ «ВІТАНА».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що сума дебіторської заборгованості 1803490,5 грн. списана ТОВ «Нафто-Трейд» правомірно, оскільки в період, який перевірявся, стосовно ТОВ «Вітана» було відкрито 8 виконавчих проваджень та внесено 7 записів до Єдиного реєстру боржників про стягнення коштів, винесено судовий наказ у справі №923/420/19 про стягнення на користь ТОВ «Нафто-Трейд» заборгованості, за жодним з них ТОВ «Вітана» власних боргових зобов`язань не виконало.

Відповідно до п.7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку (далі - П(С)БО) 10 «Дебіторська заборгованість», резерв сумнівних боргів створюють під сумнівну дебіторську заборгованість, яка є фінансовим активом. Згідно п.4 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти» фінансові активи - це, зокрема, грошові кошти та їх еквіваленти, контракти, які дозволяють отримати грошові кошти або інші фінансові активи від іншого підприємства. Згідно з абз.2 п.4 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість» безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності.

Актом податкової перевірки встановлено, що списання заборгованості в бухгалтерському обліку відбулось на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 15.08.2019 року №923/420/19, яке набрало законної сили 11.09.2019 року, відповідно до якого позов ТОВ «Нафто-трейд» задоволено частково та стягнуто з ТОВ «ВІТАНА» на користь ТОВ «Нафто-трейд» 1 803 490,5 грн. основного боргу.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції не врахував, що ТОВ «ВІТАНА» (, ДПІ 2103 ГУ ДПС У ХЕРСОН.ОБЛ.) є платником податків за основним місцем обліку, є платником податку на прибуток на загальних підставах, остання звітність подана ним 19.01.2021 року (Декларація з податку на прибуток за 2020 рік), відповідно до поданого фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 2020 рік задекларовано оборотні активи, в т.ч.: запаси (готова продукція) в сумі 520 т.грн., дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги в сумі 16981.9 т.грн.

Колегія суддів звертає увагу, що впевненість у непогашенні заборгованості є обґрунтованою за наявності інформації про ліквідацію боржника, визнання його банкрутом, або у випадку прощення боргу, або у випадку повернення виконавчого листа/наказу у зв`язку із неможливістю його виконання, або за наявності інших обставин, які свідчать про те, що боржник не має реальної можливості погасити борг. Документами, на підставі яких кредитор приймає рішення про визнання дебіторської заборгованості безнадійною можуть бути, наприклад, виписка/витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань із відомостями про ліквідацію боржника; повідомлення ліквідаційної комісії або рішення суду про відмову у задоволенні вимог зі стягнення відповідної заборгованості через недостатність майна ліквідованого підприємства боржника; рішення державного виконавця про неможливість стягнення заборгованості з боржника.

Колегія суддів цілком погоджується із доводами контролюючого органу, що наявність відкритих 8 виконавчих проваджень та внесення 7 записів до Єдиного реєстру боржників про стягнення коштів не є свідченням того, що заборгованість ТОВ «ВІТАНА» є безнадійною. Крім того, у зазначених виконавчих провадженнях ТОВ «Нафто-Трейд» не має статусу кредитора, тобто воно навіть не ініціювало примусове виконання рішення господарського суду у справі №923/420/19.

Відповідно до пп. «з» пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - це заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією, пп «а» заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Дебіторська заборгованість ТОВ «ВІТАНА» не відповідає наведеним вище критеріям, оскільки боржника не визнано банкрутом у встановленому законом порядку, не припинено як юридичну особу у зв`язку з їх ліквідацією, а по зобов`язанням не минув строк позовної давності.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень Кодексу. Резерв сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) визначено нормами ст. 139 Кодексу.

Згідно з пп. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 цього ж Кодексу фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів або понад резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів).

Враховуючи наведе, колегія суддів вважає правомірним рішення контролюючого органу в частині визначення позивачу податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 324628 грн. ( 1803490 грн. х 18 %).

Щодо списання товарно-матеріальних цінностей - ємність (котел залізничної цистерни) 73 м3, паливороздавальна колонка Шельф 100, Модуль для заправки автомобілів моторним паливом МЗАМТ Shelf 20/1/1/Н/100-1ВК, Модуль для заправки автомобілів моторним паливом МЗАМТ Shelf 20/1/2/Н/100-1*2, резервуар 10 м куб, алюмінієва конструкція), що були попередньо придбані у таких контрагентів-постачальників, як ТОВ «Алекспром», ТОВ НВК «Шельф», ПП «Екіпаж», ТОВ «УКР ГІДРО МОНТАЖ», контролюючий орган, здійснюючи донарахування, зазначив, що вищевказані товари не були використані у власній господарській діяльності позивача.

Суд першої інстанції дослідив первинні документи, надані позивачем (Положення про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку ТОВ «Нафто-Трейд», затвердженого наказом від 30.12.2016 року №33 та наказів по підприємству перелічені вище товарно-матеріальні цінності віднесені до МШП (малоцінні швидкозношувальні предмети), а також первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження використання, акти списання ТМЦ, у зв`язку із непридатністю до подальшого використання) та зазначив, що сума вартості витрат, пов`язаних із вибуттям ТМЦ з експлуатації у повному обсязі включена до складу валових витрат відповідних звітних періодів та належним чином відображена у звітних деклараціях ТОВ «Нафто-Трейд» з податку на прибуток. При цьому, у ТОВ «Нафто-Трейд» відповідно до статті 187 Податкового кодексу України не виникло будь-якого обов`язку із нарахування податкових зобов`язань, як наслідок порушення, описане в акті перевірки, не є обґрунтованим.

Відповідно до п. 6 П(С)БО у складі малоцінних та швидкозношуваних предметів обліковують предмети які використовують протягом не більше 1 року або нормального операційного циклу, яких довший за 1 рік. Малоцінні та швидкозношувані предмети - це запаси, які не відразу споживаються та використовуються протягом не більш ніж одного року нормального операційного циклу, якщо він довший за рік. Основний критерій визначення МШП - термін використання.

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №291 від 30.11.1999 року до МШП належать предмети, що використовуються протягом не більше одного року або нормального операційного циклу, якщо він більше одного року, зокрема: інструменти, господарський інвентар, спеціальне оснащення, спеціальний одяг тощо.

Пунктом 4 П(С)БО 7 визначено, що основні засоби - матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально- культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік). Об`єкт основних засобів - це: закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з`єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, унаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс - певну роботу: тільки в складі комплексу, а несамостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством. Первісна вартість - історична (фактична) собівартість необоротних активів у сумі грошових коштів або справедливої вартості інших активів, сплачених (переданих), витрачених для придбання (створення) необоротних активів. Строк корисного використання (експлуатації) - очікуваний період часу, протягом якого необоротні активи будуть використовуватися підприємством або з їх використанням буде виготовлено (виконано) очікуваний підприємством обсяг продукції (робіт, послуг).

Контролюючий орган стверджує, що:

- ємності (котел залізничної цестерни 73 м3 б/в, 2 шт.) відповідає критеріям основних засобів, визначеним пунктом 4 П(С)БО 7; котли не введено в експлуатацію та списано за 1 день використання;

- колонка «Шельф 10О»2-КЕД 50-0,25-1-2 (2 шт.) відповідає критеріям основних засобів, визначеним пунктом 4 П(С)БО 7; колонки не введено в експлуатацію та списано з бухгалтерського обліку; відповідно до відкритих джерел доступу мережі Інтернет (www.tehnosfera.com/userfiles/17cat-doc/PasportTRK.pdf) керівництва з експлуатації колонок паливороздавальних ШЕЛЬФ (ТУ У 33.2-30838462.001-2002) повний середній строк використання колонок паливороздавальних ШЕЛЬФ не менше 12 років;

- резервуар 10 м.куб відповідає критерієм основним засобам, визначеним пунктом 4 П(С)БО 7, не введено в експлуатацію, списано з бухгалтерського обліку.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою доводи контролюючого органу про те, що котли залізничні, колонки паливо розливні, резервуар (10 м. куб.) жодним чином не можуть бути віднесені до малоцінних та швидкозношуваних предметів, незважаючи на їх вартість та термін попереднього використання.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України прибуток підприємства визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибуткуймо збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу ПКУ.

Згідно Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за N 27/4248, до складу витрат включається суми нарахованої амортизації основних засобів.

Згідно п.7 П(С)БО 7 "Основні засоби" придбані основні засоби зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю. Одиницею обліку основних засобів є об`єкт основних засобів. Нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта, який встановлюється підприємством/установою (у розпорядчому акті) при визнанні цього об`єкта активом (при зарахуванні на баланс). (п. 23 П(С)БО 7 "Основні засоби").

Відповідно абз. «г» п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 стаїті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). Згідно ст. 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із доводами скаржника про те, що списанні з бухгалтерського обліку у зв`язку із непридатністю до подальшого використання - Ємність (котел залізничної цестерни 73 м3 б/в), Паливороздавальні колонки «Шельф», Алюмінієва конструкція, Резервуар 10 м.куб які відповідають критерієм основним засобам, визначеним пунктом 4 П(С)БО 7, в порушення п.189.1 ст.189, абз.«г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України ТОВ «Нафто-Трейд» не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ по ТМЦ, що не використані в господарській діяльності та які в бухгалтерському обліку підприємства, що перевіряється, списано у витрати на збут та адміністративні витрати підприємства, на суму ПДВ 215169,00 грн.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дійшла висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо протиправності спірних рішень № та № та скасування їх у повному обсязі.

Податкове повідомлення-рішення № підлягає скасуванню в частині визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 34 397 186,25 грн. (34 802 971, 25 грн. (загальна сума по ППР) 405 785 грн. (по ТОВ «ВІТАНА»).

Податкове повідомлення-рішення № підлягає скасуванню в частині визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 37 407 311, 25 грн. (37 676 272,50 грн. (загальна сума ППР) 268 961, 25 грн. (по списанню малоцінних та швидкозношувальних предметів.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № залишається чинним в частині визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 405 785 грн. (основний платіж 324 628 грн., штрафна санкція 81 157 грн.). Податкове повідомлення-рішення № залишається чинним в частині визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 268 961,25 грн. (основний платіж 215 169 грн., штрафна санкція 53 792, 25 грн.).

Оскільки податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано штраф на суму 111 186,50 грн. стосується порушення щодо не підтвердження списання палива на витрати на збут, а податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість разом у розмірі 1 346 367 грн. стосується господарської операції з ТОВ «Бізнес консалт ВНГ» визнання їх протиправними та скасування судом першої інстанції є законним та обґрунтованим з наведених вище підстав.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції 22700 грн. (т. 1 а.с. 7). Зважаючи на часткове задоволення позову після перегляду справи в апеляційному порядку, на користь позивача за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору на суму 22 654,60 грн., що складає 99,08 %, пропорційно до задоволених позовних вимог (загальна сума ППР 73 936 797, 25 грн., скасовані ППР на суму 73 262 051 грн., що складає 99,08 %).

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 р. в адміністративній справі №160/8779/21 - скасувати в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.04.2021 та № від 30.04.2021 та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.04.2021 в частині визначення податкового зобов`язання на суму 34 397 186,25 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.04.2021 в частині визначення податкового зобов`язання на суму 37 407 311,25 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафто - Трейд" ( ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору на суму 22654 (двадцять дві тисячі шістсот п`ятдесят чотири) 60 грн.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 р. в адміністративній справі №160/8779/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 09 лютого 2022 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2022 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук