Справа № 160/4584/21
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2022 року Справа № 160/4584/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -
В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати Вимогу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області №Ф-4293-51-13-05/62 від 18.11.2020 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 35 588,74 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що відомостей стосовно нього в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань немає, отже в розумінні чинного законодавства він не можу бути фізичною особою підприємцем. Також вказує, що господарської діяльності ним не провадилось. З огляду на наведене, вважає вимогу про сплату боргу з єдиного соціального внеску на загальну суму 35 588,74 грн. протиправною та просить її скасувати.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/4584/21 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
15.04.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позов. Відповідач заперечує проти позову в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: 30 квітня 1999 року було здійснено державну реєстрацію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та 10 червня 1999 року взято на облік у контролюючому органі як фізичну особу підприємця. За спірний період позивач перебував на загальній системі оподаткування та на дату формування оскаржуваної вимоги позивач не перебував у стані припинення підприємницької діяльності. Обов`язок сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування встановлений законодавством. В зв`язку з несплатою єдиного внеску у позивача виникла заборгованість в розмірі 35 588,74 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року було зупинено провадження у справі до вирішення справи №160/4586/21 та набрання рішенням законної сили.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року поновлено провадження у справі за клопотанням позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року судом витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідки за формою ОК-5 стосовно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) за період 2017 -2020 роки.
08.02.2022р. від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшло повідомлення, яким вказано, що інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 зареєстрований 30.04.1999р. в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області (Шевченківська ДПІ) як фізична особа- підприємець та 23.01.2014 року його було взято на облік як платника єдиного внеску.
18.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4293-13-05/62 на загальну суму 35 588,74грн. корінець якої направлено засобами поштового зв`язку.
Відповідачем надано витяг з інтегрованої картки платника податків, згідно якого за кодом платежу 71040000 обліковуються автоматичні нарахування єдиного внеску:
- по строку 09.02.2018р. у сумі 8448,00грн. за 2017 рік;
- по строку 19.04.2018р. у сумі 2457,18грн. за перший квартал 2018 року;
- по строку 19.07.2018р. у сумі 2457,18грн. за другий квартал 2018року;
- по строку 19.10.2018р. у сумі 2457,18грн. за третій квартал 2018 року;
- по строку 21.01.2019р. у сумі 2457,18грн. за четвертий квартал 2018 року;
- по строку 19.04.2019 р. у сумі 2754,18 грн. за перший квартал 2019року;
- по строку 19.07.2019р. у сумі 2754,18грн. за другий квартал 2019р.;
- по строку 21.10.2019р. у сумі 2754,18грн. за третій квартал 2019 року;
- по строку 20.01.2020р. у сумі 2754,18грн. за четвертий квартал 2019 року;
- по строку 21.04.2020 року у сумі 2078,12грн. за перший квартал 2020 року (січень, лютий);
- по строку 20.07.2020 року у сумі 1039,06грн. за другий квартал 2020 року (червень);
- по строку 19.10.2020 року у сумі 3178,12грн. за третій квартал 2020 року;
Не погоджуючись з винесеною вимогою про сплату боргу позивач звернувся з цим позовом до суду.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI.
До вказаного Закону з 01.01.2017 р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII були внесені зміни, які запровадили, серед іншого, сплату єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у сумі, що не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, незалежно від отримання доходу (прибутку) у місяці нарахування єдиного внеску.
Відповідно до підпункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно підпункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Частиною третьою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Пунктом 7 частини першої статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.
Відповідно до положень частини першої-четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) для платника єдиного внеску - фізичної особи затверджена наказом Міндоходів України від 20.04.2015 № 449 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Інструкція №449) та наведена у додатку 7 до вказаної Інструкції.
Згідно розділу VI Інструкції №449 передбачено Порядок стягнення заборгованості з платників, яким передбачено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):
- платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);
- платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.
Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.
Протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.
У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.
Так, враховуючи наявність заборгованості по єдиному соціальному внеску, на виконання вимог п. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно з п. 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та на підставі даних ІТС контролюючих органів, контролюючим органом правомірно сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску відносно позивача.
Водночас, за приписами ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
Щодо доводів позивача про те, що нарахування відповідачем сум єдиного внеску без проведення перевірки та складення акту за результатами перевірки суперечать положенням чинного законодавства, суд зазначає таке.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VI Інструкції №449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
Згідно з абзацами 1-4 пункту 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Як зазначено у абзаці 6 пункту 3 розділу VI Інструкції, орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
Відповідно до абзацу 11 пункту 3 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн.
Як передбачено абзацом 1 пункту 4 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою відповідно до додатку 6 (для юридичної особи) або за формою відповідно до додатку 7 (для платника - фізичної особи).
Отже, проведення документальної перевірки не є обов`язковою підставою для формування вимоги зі сплати недоїмки, оскільки Інструкція №499 передбачає декілька підстав формування вимоги, серед яких зокрема облікові дані з інформаційних систем органу доходів і зборів.
Надаючи оцінку доводам позивача щодо визначення недоїмки з єдиного внеску виключно на підставі акта перевірки, Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №440/1256/19 зазначив, що положеннями законодавства не передбачено обов`язкової та єдиної умови для формування вимоги (у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки) проведення перевірки та складення за її результатами відповідного акту.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Законом передбачений обов`язок фізичної особи-підприємця сплачувати єдиний внесок незалежно від отримання доходу у розмірі не меншому мінімального страхового внеску. Тобто, мінімальний розмір обов`язкового платежу прямо визначений Законом і не залежить від подання чи неподання платником податків відповідної звітності, або здійснення нарахувань контролюючим органом.
Дослідивши наявні у справі матеріали суд встановив, що згідно інформаційної системи Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо позивача відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: 30 квітня 1999 року було здійснено державну реєстрацію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та 23 січня 2014 року взято на облік у контролюючому органі як фізичну особу підприємця. За спірний період позивач перебував на загальній системі оподаткування та на дату формування оскаржуваної вимоги позивач не перебував у стані припинення підприємницької діяльності, в інтегрованій картці платника за кодом платежу 71040000 обліковуються автоматичні нарахування єдиного внеску по строку 09.02.2018р. у сумі 8448,00грн. за 2017 рік; по строку 19.04.2018р. у сумі 2457,18грн. за перший квартал 2018 року; по строку 19.07.2018р. у сумі 2457,18грн. за другий квартал 2018року; по строку 19.10.2018р. у сумі 2457,18грн. за третій квартал 2018 року; по строку 21.01.2019р. у сумі 2457,18грн. за четвертий квартал 2018 року; по строку 19.04.2019 р. у сумі 2754,18 грн. за перший квартал 2019року; по строку 19.07.2019р. у сумі 2754,18грн. за другий квартал 2019р.; по строку 21.10.2019р. у сумі 2754,18грн. за третій квартал 2019 року; по строку 20.01.2020р. у сумі 2754,18грн. за четвертий квартал 2019 року; по строку 21.04.2020 року у сумі 2078,12грн. за перший квартал 2020 року (січень, лютий); по строку 20.07.2020 року у сумі 1039,06грн. за другий квартал 2020 року (червень); по строку 19.10.2020 року у сумі 3178,12грн. за третій квартал 2020 року. За вказаний період було сплачено позивачем єдиний внесок в сумі 0,00 грн. Доказів припинення підприємницької діяльності станом на час отримання спірної вимоги про сплату боргу позивачем не надано.
При цьому судом враховується, що в силу положень частини першої, третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.
Отже, оскільки позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем в означений період, за ним зберігається обов`язок сплачувати єдиний внесок.
У інформаційній системі органу доходів і зборів лише відображаються відомості про сплату чи несплату платниками податків єдиного внеску, розмір та обов`язок сплати якого встановлені Законом.
Пункт 4 Інструкції №449 надає право контролюючим органам формувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.
Облікові дані з інформаційної системи органу доходів і зборів є також самостійною підставою для формування вимог, як і акти перевірки чи податкова звітність.
Зі змісту оскаржуваної вимоги від 18.11.2021 р. № Ф-4293-51-12-05/62 вбачається, що у позивача виникла заборгованість (недоїмка) зі сплати єдиного внеску у розмірі 35 588,74 грн. Підставою для формування оскаржуваної вимоги були відомості щодо заборгованості зі сплати єдиного внеску, відображені в облікових даних платника.
На вимогу ухвали суду Головним управлінням Пенсійного фонду України надано повідомлення, що стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація.
Також відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань лише 29.12.2021 року на підставі власного рішення ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність.
До цього у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня інформація стосовно припинення підприємницької діяльності позивача.
Суд зауважує, що на підтвердження факту фальсифікації державної реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця не було надано доказів.
Дніпропетровським окружним адміністративним судом було розглянуто адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, відповідача-2: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування державної реєстрації підприємницької діяльності без створення юридичної особи (фізичної особи підприємця) ОСОБА_1 з моменту ( дати) її вчинення, тобто з 30 квітня 1999 року, номер реєстраційної дії (запису) 04052442Ф0011107, яка була здійснена Виконавчим комітетом Шевченківської у місті Дніпрі ради та зобов`язання внести запис про скасування державної реєстрації підприємницької діяльності без створення юридичної особи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року у справі № 160/4586/21 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача-1: Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, відповідача-2: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування державної реєстрації підприємницької діяльності відмовлено в повному обсязі.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року у справі № 160/4586/21 залишено без змін.

Доводи позивача стосовно твердження Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, які було викладено у відзиві на позовну заяву в межах розгляду справи № 160/4586/21, про внесення запису від 22.01.2014р. до Єдиного державного реєстру за № 0091843 «включення відомостей про фізичну особу підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним» не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки на момент нарахування зобов`язань з єдиного внеску підприємницька діяльність позивача не була припинена, позивач був зареєстрований як фізична-особа підприємець.

Окрім наведеного суд зауважує, що предметом розгляду цієї справи є правомірність винесення Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкової вимоги зі сплати Єдиного соціального внеску, та в межах заявлених позовних вимог судом не надається оцінка реєстрації фізичної особи підприємця.

З огляду на викладене, а також на наявність даних інформаційної системи, які свідчать про недоїмку зі сплати єдиного внеску у позивача, на час винесення та надсилання позивачу спірної вимоги про сплату боргу заборгованість зі сплати єдиного внеску існувала, а тому спірну вимогу винесено правомірно та у спосіб передбачений законом.

При цьому, суд зауважує, що правомірність нарахованої суми недоїмки згідно оскаржуваної вимоги позивачем під сумнів не ставиться.

Одночасно, суд звертає увагу, що позивачем, як фізичною особою-підприємцем, будь-яких доказів про сплату ним єдиного внеску до суду не надано.

Відповідно до частини 16 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Суд зазначає, що норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є спеціальними для застосування до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, посилання позивача на неправомірність оскаржуваної вимоги з огляду на те, що вказане рішення прийняте поза межами законодавчо визначених строків, суд вважає необґрунтованим, оскільки контролюючі органи мають право нараховувати суми зобов`язання з єдиного внеску, що виникло, починаючи з моменту реєстрації платника єдиного внеску і до моменту виявлення контролюючим органом суми недоїмки.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук

О.С. Рябчук