Справа № 500/7182/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7182/21

08 лютого 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Паряк Тетяни Дмитрівни

позивача ОСОБА_1

представника позивача Сідорова І. А.

представника відповідача Білоус В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 серпня 2021 року голова Кременецької районної державної адміністрації прийняв розпорядження № 158/02-07/1 „Про структуру районної державної адміністрації, яким змінив структуру районної державної адміністрації, а саме припинено шляхом ліквідації юридичної особи публічного права управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Кременецької районної державної адміністрації та натомість у структурі районної державної адміністрації утворено два сектори без статусу юридичної особи публічного права: сектор з гуманітарних питань та забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування Кременецької районної державної адміністрації та сектор інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Кременецької районної державної адміністрації, затверджено структуру з граничною чисельністю працівників. Після цього розпорядженням голови Кременецької районної державної адміністрації від 24 вересня 2021 року № 59-к/06-05/1 „Про звільнення ОСОБА_2 її звільнено з посади начальника управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Кременецької районної державної адміністрації на підставі пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України „Про державну службу.

Позивач вважає розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації від 03 серпня 2021 року № 158/02-07/1 „Про структуру районної державної адміністрації та розпорядження від 24 вересня 2021 року № 59-к/06-05/1 «Про звільнення ОСОБА_2 » протиправними, та такими, що підлягають до скасування.

Ухвалою суду від 15.11.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09.12.2021 о 11:30 год. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 06.12.2021. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Відповідно до розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації від 08 квітня 2021 року № 74/02-07/1 „Про розподіл обов`язків між головою, першим заступником та заступником голови районної державної адміністрації заступник голови ОСОБА_3 безпосередньо спрямовувала та контролювала діяльність зазначеного управління. 15 липня 2021 року на нараді при голові районної державної адміністрації заступник голови ОСОБА_3 охарактеризувала стан роботи структурних підрозділів, координацію яких вона здійснює, та довела до відома оперативну інформацію щодо роботи управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю районної державної адміністрації. Вона зазначила, що у період з квітня по липень 2021 року працівниками структурного підрозділу підготовлено 9 проектів розпоряджень, 3 доручення та 43 вихідних документи, з яких 36 за підписом голови райдержадміністрації, 7 - начальника управління. За проаналізований період в управлінні працювало шестеро працівників, посада головного спеціаліста була вакантною. Таким чином в середньому опрацьовано по дві інформації на одного працівника в місяць. Окрім цього, в умовах децентралізації з січня 2021 року прямі повноваження у сфері управління закладами, установами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту передано на виконавчі органи територіальних громад, а діяльність аналізованого структурного підрозділу звелася до збору та аналізу роботи органів місцевого самоврядування у здійсненні ними власних повноважень у відповідних сферах. За таких обставин недоцільно покладати зазначені у положенні про управління завдання на структурний підрозділ державної адміністрації в кількості семи штатних одиниць, з яких три одиниці перебувають па посадах державної служби категорії „Б.

На цій же нараді керівник апарату райдержадміністрації ОСОБА_4 інформував про роботу апарату районної державної адміністрації і зауважив, що відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 17 лютого 2021 року № 26/02-07/1 „Про структуру апарату районної державної адміністрації (зі змінами) не дотримано вимог статті 6 Закону України „Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII щодо того, що кількість посад державної служби категорій "Б" в державному органі повинна становити не більше третини його штатної чисельності. Крім того, на сектор управління персоналом та мобілізаційної роботи апарату районної державної адміністрації покладено виконання питань з оборонної роботи та передбачено завдання з режимно-секретної роботи, що в перспективі передбачає введення ще однієї посади головного спеціаліста, відповідального по даному напрямку. Також необхідно збільшити штатну чисельність працівників відділу фінансового та юридичного забезпечення й сектору документообігу та запобігання корупції апарату райдержадміністрації у зв`язку із великим навантаженням.

Голова районної державної адміністрації підбив підсумки наради та з метою якісного забезпечення виконання всіх напрямків роботи районної державної адміністрації, без скорочення встановленої обласною державною адміністрацією чисельності працівників доручив:

1)заступнику голови райдержадміністрації ОСОБА_3 , керівнику апарату райдержадміністрації ОСОБА_4 , завідувачу сектору управління персоналом та мобілізаційної роботи апарату райдержадміністрації ОСОБА_5 та головному спеціалісту-юрисконсульту відділу фінансового та юридичного забезпечення апарату райдержадміністрації ОСОБА_6 до 02 серпня 2021 року опрацювати та внести узгоджені пропозиції щодо можливих змін до структури райдержадміністрації, зокрема, апарату та управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю райдержадміністрації без зміни встановленої граничної чисельності працівників;

2)керівнику апарату райдержадміністрації ОСОБА_4 , завідувачу сектору управління персоналом та мобілізаційної роботи апарату райдержадміністрації ОСОБА_5 до 26 серпня 2021 року при зміні структури провести аналіз досвіду роботи та компетенції працівників управління.

Отже, зростання навантаження на апарат і відсутність навантаження в управлінні з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю районної державної адміністрації було передумовою ліквідації даного управління.

За своїм правовим статусом позивач належав до кола осіб, правовідносини з якими регулюються нормами спеціального законодавства, відповідно до статті 5 Закону України „Про держану службу.

Тому, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення була чітко врегульована положеннями Закону України „Про держану службу у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

У такому разі, під час звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, відповідно до пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 87 Закону України „Про держану службу, положення статей 49-2 та 49-4 КЗпП України не застосовувалися.

Таким чином, під час ліквідації державного органу - управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Кременецької районної державної адміністрації - пропонування державному службовцю ОСОБА_1 вакантної посади державної служби було правом суб`єкта призначення, а не обов`язком, відповідно до приписів Закону, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідач додатково зазначає, що відповідно до приписів статті 13 Закону України „Про держану службу передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, забезпечує функціональне управління державною службою в державних органах.

Також представник відповідача зазначив, що незважаючи на відсутність обов`язку пропонувати державному службовцю вакантну посаду державної служби, 4 серпня 2021 року позивача було попереджено про наступне вивільнення, та запропоновано посаду завідувача сектору інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю районної державної адміністрації (без статусу юридичної особи публічного права). При цьому про згоду представник відповідача просив повідомити протягом 30 календарних днів з дня ознайомлення з даним повідомленням.

Позивачу була запропонована саме ця посада, оскільки у 1983 році ОСОБА_1 закінчила Київський ордена Леніна державний університет ім. Т.Шевченка за спеціальністю журналістика і в період з 17 серпня 1982 по 13 квітня 2006 року працювала на різних посадах Кременецького районного радіомовлення.

Ознайомившись з даним повідомленням та отримавши один його примірник, ОСОБА_1 на другому примірнику вказала, що із запропонованою посадою не згідна і вважає розпорядження голови районної державної адміністрації, відповідно до якого її попереджено, таким, що суперечить Конституції України та ст. 87 Закону України „Про державну службу.

Після цього, 28 серпня 2021 року на нараді при голові районної державної адміністрації про пропозиції посад працівникам управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю районної державної адміністрації, що ліквідовується, заступник голови адміністрації ОСОБА_3 зауважила, що на час відпустки головного спеціаліста відділу з забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування та інформаційної діяльності управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю районної державної адміністрації ОСОБА_7 , яка веде вебсторінку райдержадміністрації, для виконання її службових обов`язків був залучений працівник з іншого структурного підрозділу райдержадміністрації - головний спеціаліст сектору цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації та організації діяльності центрів надання адміністративних послуг ОСОБА_8 . Це вказує на відсутність взаємозаміни в управлінні, а також на неготовність або нездатність керівників, зокрема, начальника управління ОСОБА_1 , заступника начальника управління-начальника відділу з забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування та інформаційної діяльності ОСОБА_9 виконувати посадові обов`язки відсутнього працівника. При пропозиціях посад необхідно звернути увагу на фаховий рівень працівників для успішного виконання в майбутньому покладених на них завдань. Керівник апарату адміністрації ОСОБА_4 доповів про те, що сектором управління персоналом та мобілізаційної роботи апарату районної державної адміністрації підготовлено інформацію щодо професійної компетенції працівників управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю районної державної адміністрації.

За підсумками обговорення голова районної державної адміністрації доручив керівнику апарату районної державної адміністрації ОСОБА_4 та завідувачу сектору управління персоналом та мобілізаційної роботи апарату районної державної адміністрації ОСОБА_5 до 30 серпня 2021 року підготувати пропозиції посад працівникам управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю районної державної адміністрації, що ліквідовується, відповідно до їх компетенції.

Саме тому 30 серпня 2021 року ОСОБА_1 з урахуванням її професійної підготовки та професійних компетентностей керівником апарату районної державної адміністрації, як суб`єктом призначення, повторно запропоновано посаду начальника сектору інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Кременецької районної державної адміністрації, від якої вона ще раз відмовилася. Тобто відповідачем вжито всіх заходів щодо працевлаштування вивільнюваних працівників.

Отже, оскаржувані розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації від 03 серпня 2021 року № 158/02-07/1 „Про структуру районної державної адміністрації та від 24 вересня 2021 року № 59-к/06-05/1 „Про звільнення ОСОБА_2 було видано правомірно, а тому в позові слід відмовити.

Ухвалою суду від 09.12.2021 було відкладено розгляд справи на 29.12.2021 о 10:45 год.

16.12.2021 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

28 грудня 2021 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 29.12.2021, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відкладено розгляд справи на 19.01.2022 року о 10:45 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

19 січня 2022 року в судовому засіданні оголошено перерву до 08 лютого 2022 року для подання відповідачу додаткових матеріалів.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх, посилаючись на позовну заяву, відповідь на відзив та додаткові пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з мотивів викладених у відзиві на позов, запереченні на відповідь на відзив та додаткових поясненнях.

Суд, заслухавши сторін, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов і відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у трудових відносинах із Кременецькою районною державною адміністрацією з 01 березня 2014 року по 05 жовтня 2021 року, що підтверджується трудовою книжкою № НОМЕР_1 .

Розпорядженням голови Кременецької районної державної адміністрації від 26 березня 2021 року № 30/06-05/1 позивача призначено на посаду начальника управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Кременецької районної державної адміністрації в порядку переведення з посади керівника апарату Кременецької районної державної адміністрації із збереженням 3 (третього) рангу державного службовця категорії «Б». Відповідно до записів у трудовій книжці стаж державної служби на час призначення на посаду становив 34 роки і 4 місяці.

Як видно з матеріалів справи, розпорядженням голови Кременецької районної державної адміністрації від 03 серпня 2021 року № 158/02-07/1 „Про структуру районної державної адміністрації змінено структуру районної державної адміністрації, а саме припинено шляхом ліквідації юридичної особи публічного права Управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю (надалі - Управління) та натомість утворено в структурі Кременецької РДА два сектори (без статусу юридичної особи публічного права): сектор з гуманітарних питань та забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування Кременецької РДА та сектор інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Кременецької РДА, затверджено структуру Кременецької райдержадміністрації з граничною чисельністю працівників.

04 серпня 2021 року головою адміністрації ОСОБА_1 вручено попередження про можливе наступне звільнення або зміни істотних умов праці, за змістом якого посада, яку вона займає, підлягає скороченню (ліквідовується), а також запропоновано їй посаду завідувача сектору інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю районної державної адміністрації (без статусу юридичної особи публічного права).

30 серпня 2021 року керівником апарату Кременецької РДА вручено позивачу пропозицію про переведення на іншу посаду, у якій їй запропоновано переведення на посаду завідувача сектору інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю районної державної адміністрації (без статусу юридичної особи публічного права) - ту ж посаду, що запропонована 04 серпня 2021 року - з посадовим окладом 6100 грн.

Розпорядженням голови Кременецької районної державної адміністрації від 24 вересня 2021 року № 59-к/06-05/1 «Про звільнення Світлани Федишеної» звільнено позивача 05 жовтня 2021 року з посади начальника управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю на підставі пункту 1-1 частини 1. статті 87 Закону України «Про державну службу».

Не погодившись із розпорядженням голови Кременецької районної державної адміністрації від 03 серпня 2021 року № 158/02-07/1 „Про структуру районної державної адміністрації та розпорядження від 24 вересня 2021 року № 59-к/06-05/1 «Про звільнення ОСОБА_2 » позивач вважає їх протиправними та такими, що підлягають до скасування, а тому і звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Щодо незаконності розпорядження від 03 серпня 2021 року № 158/02-07/1 «Про структуру районної державної адміністрації», суд зазначив наступне.

Відповідно до ст. 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до ст. 3 цього ж Закону місцеві державні адміністрації діють на засадах: відповідальності перед людиною і державою за свою діяльність; верховенства права; законності; пріоритетності прав людини; гласності; поєднання державних і місцевих інтересів.

Згідно зі ст. 5 Закону склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій. У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог статті 18 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій. Типове положення про структурні підрозділи місцевої державної адміністрації та рекомендаційний перелік її структурних підрозділів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 11 цього Закону керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій очолюють відповідні підрозділи і несуть персональну відповідальність перед головами відповідних державних адміністрацій за виконання покладених на ці підрозділи завдань. Керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду та звільняються з посади головами відповідних державних адміністрацій за погодженням з органами виконавчої влади вищого рівня в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій зі статусом юридичних осіб публічного права здійснюють визначені Законом України "Про державну службу" повноваження керівника державної служби у цих структурних підрозділах.

Типовим положенням про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2012 р. № 887, передбачено, що структурний підрозділ місцевої держадміністрації (далі - структурний підрозділ) утворюється головою місцевої держадміністрації, входить до її складу і в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань. Вид структурного підрозділу (департамент, управління, відділ, сектор, інший структурний підрозділ, передбачений законом) та його статус як юридичної особи публічного права визначаються головою місцевої держадміністрації. Основним завданням структурного підрозділу є забезпечення реалізації державної політики у визначеній одній чи кількох галузях на відповідній території. Граничну чисельність, фонд оплати праці працівників структурного підрозділу визначає голова місцевої держадміністрації у межах відповідних бюджетних призначень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2012 р. № 606 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудну 2020 р. № 1336) затверджено Рекомендаційний перелік структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, а саме:

1. Структурні підрозділи щодо здійснення виконавчої влади з питань: внутрішнього аудиту; соціального захисту населення; інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю; цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації та організації діяльності центрів надання адміністративних послуг; оборонної роботи; цивільного захисту.

2. Структурні підрозділи із забезпечення взаємодії та здійснення окремих повноважень органів місцевого самоврядування з питань: фінансів; забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування; соціально-економічного розвитку території, а саме: економіки, агропромислового розвитку; освіти, охорони здоров`я, культури, спорту; - інфраструктури, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, екології.

3. Архівний (крім районної у м. Києві держадміністрації).

4. Служба у справах дітей.

При цьому встановлено, що вид структурних підрозділів (управління, відділ, сектор) та їх статус як юридичних осіб публічного права визначається головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації залежно від ступеня складності завдань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2005 р. № 179 Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до п.3-1 Постанови КМУ від 12 березня 2005 р. № 179 «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій» у складі місцевих державних адміністрацій утворюються такі структурні підрозділи (якщо інше не передбачено законодавчими актами):

департамент - структурний підрозділ обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (крім їх апаратів), що утворюється для виконання основних завдань високого ступеня складності (багатогалузевість, багатофункціональність), координації роботи, пов`язаної з виконанням таких завдань, за умови, що в його складі буде не менш як два управління;

управління - структурний підрозділ місцевої державної адміністрації одногалузевого або однофункціонального спрямування, до складу якого входить не менш як два самостійних відділи;

відділ - структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, що утворюється для виконання завдань за одним напрямом діяльності місцевої державної адміністрації з штатною чисельністю не менше ніж п`ять одиниць в обласній державній адміністрації та не менше ніж три одиниці у районній державній адміністрації;

сектор - структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, що утворюється для виконання завдань за одним напрямом діяльності місцевої державної адміністрації, функції якого неможливо поєднати з функціями інших структурних підрозділів, з штатною чисельністю не менше ніж дві одиниці.

З аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що структура місцевих державних адміністрацій визначається головою місцевої держадміністрації. При формуванні структури адміністрації голова повинен виходити із мотивів доцільності та ефективності з метою забезпечення реалізації державної політики у визначеній одній чи кількох галузях на відповідній території. При цьому вид структурних підрозділів (управління, відділ, сектор) та їх статус як юридичних осіб публічного права визначається головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації залежно від ступеня складності завдань.

04 січня 2021 року головою Тернопільської обласної державної адміністрації видано розпорядження № 12/01.02-01 «Про встановлення граничної чисельності працівників районних державних адміністрацій» установлено з 01 січня 2021 року граничну чисельність працівників районних державних адміністрацій, відповідно до якого граничну чисельність працівників Кременецької районної державної адміністрації на 2021 рік встановлено у кількості 88 одиниць, в тому числі апарату - 12 одиниць.

На виконання вказаного розпорядження 16 лютого 2021 року головою Кременецької РДА видано розпорядження № 24/02-07/1 «Про структуру та граничну чисельність працівників районної державної адміністрації», яким приведено штатну чисельність працівників адміністрації до 88 одиниць та утворено, серед іншого, у структурі Кременецької РДА Управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Кременецької районної державної адміністрації.

Як зазначено вище, розпорядженням голови Кременецької районної державної адміністрації від 26 березня 2021 року № 30/06-05/1 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника новоствореного Управління в порядку переведення з посади керівника апарату Кременецької районної державної адміністрації із збереженням 3 (третього) рангу державного службовця категорії «Б».

Отже, з 16 лютого 2021 року структура Кременецької РДА була повністю сформована та приведена у відповідність до розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 12/01.02-01 від 04 січня 2021 року.

Оскаржуваним розпорядженням від 03 серпня 2021 року штатна чисельність працівників Кременецької райдержадміністрації не змінилася, зміни до структури адміністрації стосувалися лише ліквідації Управління, яке позивач очолювала, та створення двох секторів, до компетенції яких перейшли всі функції ліквідованого Управління. Наслідком ліквідації управління стала ліквідація посади, яку вона займала - начальника Управління, і саме таку мету - звільненню - переслідував голова Кременецької РДА, приймаючи оскаржуване розпорядження «Про структуру районної державної адміністрації» 03 серпня 2021 року.

Так, на думку суду вказане розпорядження прийнято без будь-якої мотивації матеріальної фактичної підстави для ліквідації Управління у вигляді, наприклад, досягнення мети, поставленої при його створенні, чи посилання на факт будь-якого порушення чи незадовільної роботи як структури в цілому.

Управління було створене лише 26 березня 2021 року і за п`ять місяців роботи успішно справлялося із визначеними повноваженнями, про що свідчить відсутність з боку голови райдержадміністрації претензій до його роботи і особисто до позивача як керівника.

Відсутність доповідної записки чи будь-якого іншого документа від заступника голови адміністрації, який відповідно до розпорядження голови адміністрації від 08 квітня 2021 року № 74/02-07/1 „Про розподіл обов`язків між головою, першим заступником та заступником голови районної державної адміністрації безпосередньо спрямовує та контролює діяльність управління, у якій йшлося б про потребу ліквідації управління і передачу його функцій натомість створеним двом секторам без статусу юридичної особи адміністрації свідчить про надуманий та безмотивний підхід голови до прийняття розпорядження.

Пояснювальна записка до проекту розпорядження від 03 серпня 2021 р. № 158/02- 07/1 „Про структуру районної державної адміністрації визначає мету прийняття розпорядження як затвердження структури райдержадміністрації з граничною чисельністю працівників. Однак таке формулювання не може бути підставою внесення змін до структури адміністрації, оскільки станом на 03 серпня 2021 року структура райдержадміністрації уже була сформована і діяла. Штатна чисельність працівників адміністрації, встановлена розпорядженням голови РДА від 16 лютого 2021 року, не змінилася.

Пояснювальна записка до розпорядження та саме оскаржуване розпорядження не містить обґрунтування необхідності ліквідації Управління та передачі повноважень щодо забезпечення реалізації державної політики з тих напрямків, у яких працювало Управління, до новоутворених секторів.

Всупереч статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», яка містить вимоги до розпорядчих документів органів виконавчої влади, які «приймаються на виконання Конституції України, законів України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади...», у розпорядженні голови райдержадміністрації від 03 серпня 2021 року №158/02- 07/1 "Про структуру районної державної адміністрації», відсутнє будь-яке посилання на виконання якого документа вищестоящих органів виконавчої влади ліквідоване управління і посада позивача. У розпорядженні наведені лише процесуальні норми права, які регламентують повноваження та порядок ухвалення зазначеного розпорядження загалом, проте жодної фактичної підстави, яка б обґрунтовувала таке рішення відносно конкретного управління, не наведено.

Не заперечується той факт, що голова адміністрації в силу закону та своїх службових повноважень, мав право вносити зміни до структури адміністрації, однак відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України при наданні оцінки оскаржуваним рішенням проводиться аналіз того, чи рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з вищенаведених приписів, рішення суб`єкта владних повноважень має бути не лише прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також бути розсудливим, ухваленим пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); обґрунтованим, тобто прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); прийнятим з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Всупереч наведеним положенням в оскаржуваному розпорядженні не наведено жодного обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій, які виконував очолюваний структурний підрозділ позивача, і їх передачі іншим органам виконавчої влади. Саме посилання на те, що особа припиняється шляхом ліквідації, є недостатнім, адже Кременецька райдержадміністрація не відмовилася від функцій і завдань, які раніше виконувались Управлінням з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Кременецької районної державної адміністрації, а фактично наділила ними новостворені сектори, куди перейшли чотири штатні одиниці ліквідованого Управління.

Вказані обставини підтверджуються розпорядженнями голови РДА від 28 серпня 2021 р. № 173/02-07/1 «Про затвердження Положення про сектор з гуманітарних питань та забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування Кременецької районної державної адміністрації» та від 28 серпня 2021 р. № 175/02- 07/1 «Про затвердження Положення про сектор інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Кременецької районної державної адміністрації», зі змісту яких вбачається, що на означені сектори покладено завдання і функції ліквідованого Управління, причому назва секторів взята із назв відділів, з яких складалося ліквідоване Управління.

Відтак, усі наведені доводи дають підстави стверджувати, що оскаржуване розпорядження від 03 серпня 2021 року прийняте за надуманих підстав і порушує права позивача та інтереси як керівника Управління, посада якого ліквідована в результаті проведеної реорганізації.

За положеннями ч. 1, 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» акти місцевих державних адміністрацій, що: суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду. Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 цього ж Закону голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 41 Закону встановлено, що проекти розпоряджень нормативно- правового характеру погоджуються з керівниками відповідних структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій.

При прийнятті оскаржуваного розпорядження головою адміністрацію грубо порушено вказану норму права, яка вимагає погодження керівником структурного підрозділу проекту розпорядження, якщо воно безпосередньо стосується інтересів такого підрозділу. Розпорядження від 03 серпня 2021 року № 158/02-07/1 «Про структуру районної державної адміністрації» було прийняте без відома позивача як начальника управління і надіслане вже для ознайомлення їй 03 серпня 2021 року о 14 год. 35 хв. через систему електронного документообігу АСКОД, після чого вона дізналася про його існування. Вказаний факт підтверджується відсутністю візи на розпорядженні.

Розпорядженням голови Кременецької районної державної адміністрації від 04 серпня 2021 року №160/02-07/1 „Про структуру апарату районної державної адміністрації, яке було прийняте на наступний день після прийняття розпорядження від 03 серпня 2021 року №158/02-07/1 „Про структуру районної державної адміністрації три штатні одиниці із ліквідованого Управління переведено у структуру апарату адміністрації. На переконання суду, із вказаних двох розпоряджень голови адміністрації - від 03 серпня 2021 року №158/02-07/1 та від 04 серпня 2021 року №160/02-07/1 неможливо встановити, що саме відбулося у районній державній адміністрації. Адже ними не зазначено у який спосіб утворено два нові структурні підрозділи адміністрації, оскільки реорганізація райдержадміністрації не прописана жодним рядком. Але фактично реорганізація відбулася, так як утворилися нові підрозділи та відповідно нові вакантні посади.

Фактична реорганізація адміністрації передбачає і реорганізацію апарату райдержадміністрації, який не є самостійною юридичною особою. Цей процес також жодним чином не прописаний у вказаних розпорядчих документах, однак він відображений діями - «вивести та ввести посади»... В результаті цього з`явилися ще два нових відділи в апараті і відповідно ще нові вакантні посади - начальників двох відділів апарату та трьох головних спеціалістів. Проте повідомлень про нові вакантні посади в адміністрації позивачу головою адміністрації не надано, а відсутність норми про реорганізацію РДА у розпорядженнях свідчить про умисел обмежити доступ до інформації про усі наявні вакантні робочі місця. При цьому скорочення чисельності у адміністрації не було.

Відповідно до ст. 49-4 Кодексу законів про працю України ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Професійні спілки мають право вносити пропозиції відповідним органам про перенесення строків або тимчасове припинення чи відміну заходів, пов`язаних з вивільненням працівників.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об`єднання беруть участь у розробленні державної політики зайнятості населення, державних та територіальних програм зайнятості, проводять спільні консультації з цих проблем з роботодавцями, їх об`єднаннями, а також з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пропонують заходи щодо соціального захисту членів профспілок, які вивільняються в результаті реорганізації або ліквідації підприємств, установ, організацій, здійснюють контроль за виконанням законодавства про зайнятість. Права і повноваження профспілок щодо забезпечення захисту працівників від безробіття та його наслідків визначаються законодавством і колективними договорами та угодами. У разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.. Профспілки мають право вносити пропозиції державним органам, органам місцевого самоврядування, роботодавцям, їх об`єднанням про перенесення термінів, тимчасове припинення або скасування заходів, пов`язаних з вивільненням працівників, які є обов`язковими для розгляду.

Однак з листа Профспілкового комітету Кременецької райдержадміністрації від 19 жовтня 2021 року № 1 вбачається, що до профспілкової організації від голови Кременецької РДА інформація щодо зміни структури адміністрації та її апарату у серпні 2021 року не надходила; головою адміністрації не проводилось консультацій з профспілковою організацією про заходи щодо запобігання звільненням або пом`якшення несприятливих наслідків звільнень, у зв`язку зі зміною структури райдержадміністрації у серпні 2021 року.

Вказана обставина - порушення головою Кременецької РДА при прийнятті розпорядження від 03 серпня 2021 року вимог ст.. 49-4 КЗпП України та ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» свідчить про те, що оскаржуване розпорядження є необдуманим, невмотивованим рішенням, прийнятим без урахування прав та інтересів працівників адміністрації, з порушенням прав профспілкового комітету вносити пропозиції голові адміністрації про перенесення термінів, тимчасове припинення або скасування заходів, пов`язаних з вивільненням працівників, які є обов`язковими для розгляду.

З огляду на наведене суд вважає, що розпорядження, яке потягнуло за собою скорочення посади, яку займала позивач, прийняте необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, непропорційно, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для її прав, свобод та інтересів і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, та без використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, оскільки немає належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність наділення тими самими повноваженнями інших структурних підрозділів саме шляхом ліквідації Управління. А тому дана вимога підлягає до задоволення.

Щодо незаконності розпорядженням голови Кременецької районної державної адміністрації від 24 вересня 2021 року № 59-к/06-05/1 «Про звільнення ОСОБА_2 », то судом встановлено наступне.

За приписами частини 2, 3 статті 5 Закону України «Про державну службу» відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до ст. 83 цього ж Закону державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

За положеннями частини 1 ст. 87 цього ж Закону підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

1-1) ліквідація державного органу;

2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;

3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності;

4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Як убачається з оскаржуваного розпорядження від 24 вересня 2021 року № 59-к/06- 05/1, таке прийнято відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», - тобто підставою припинення повноважень позивача як начальника Управління визначено ліквідацію державного органу.

Проте визначена відповідачем правова підстава звільнення ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам такого звільнення через відсутність юридичного факту ліквідації державного органу, наслідком якого могло б стати її звільнення.

Так, відповідно до п.3-1 Постанови КМУ від 12 березня 2005 р. № 179 «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій» очолюване позивачем Управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю є структурним підрозділом місцевої державної адміністрації як державного органу, в той час як відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

З огляду на те, що Кременецька районна державна адміністрація як державний орган виконавчої влади не ліквідована, відсутні підстави стверджувати, що підставою звільнення є пункт 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» - ліквідація державного органу.

Разом з тим відповідно до частин третьої та четвертої статті 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

За таких обставин звільнення ОСОБА_1 з займаної посади не відповідає положенням закону - пункту 1-1 частини 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коліт відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Судом встановлено, що 04 серпня 2021 року головою адміністрації запропоновано позивачу посаду завідувача сектором інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю районної державної адміністрації без статусу юридичної особи. Однак, станом на 04 серпня 2021 року така посада не існувала, оскільки не була передбачена діючим на той час штатним розписом.

Штатний розпис це документ, який установлює в установі структуру, штати і посадові оклади працівників. Штатний розпис містить назву посад, чисельність працівників і оклади по кожній посаді (лист Міністерства праці та соціальної політики України від 27.06.2007 року № 162/06/187-07). Саме на підставі штатного розпису, а також керуючись правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовими інструкціями, роботодавець приймає рішення з персоналу, зокрема про прийняття, переведення працівників на іншу роботу, встановлення посадового окладу конкретному працівникові відповідно до посади, яку він обіймає. Наявність штатного розпису є запорукою уникнення непорозумінь з представниками органів контролю за виконанням законодавства про працю, податкових органів, а також можливих трудових спорів з працівниками.

Відповідно до роз`яснення Міністерства праці і соціальної політики України від 17 червня 2008 року № 165/06/186-08: «...з урахуванням потреби регулювання і забезпечення прав працівників на працю, захисту від незаконного звільнення і оплати праці затвердження штатного розпису є обов`язковим, а відсутність його слід вважати порушенням вимог законодавства, за яке роботодавець може нести адміністративну відповідальність згідно з частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні порушення».

В той же час постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 р. № 228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», визначено, що штатні розписи державних органів затверджуються вищестоящим органом державної влади.

Як вбачається з листа відповідача від 20 жовтня 2021 року, перелік змін № 2 до штатного розпису Кременецької РДА на 2021 рік затверджено головою Тернопільської ОДА 06 серпня 2021 року та введено в дію з 01 вересня 2021 року. До моменту введення в дію зазначених змін вакантних посад у райдержадміністрації не було.

Також у листі за підписом першого заступника голови адміністрації від 12.08.2021р. № 02-1085/02-25 про надання копії розпорядження від 04 серпня 2021 року № 160/02- 07/1 „Про структуру апарату районної державної адміністрації зазначено, що вакантні посади будуть запропоновані всім працівникам ліквідованого управління після затвердження штатного розпису головою обласної державної адміністрації.

Отже, пропозиція позивачу 04 серпня 2021 року посади, не передбаченої діючим штатним розписом адміністрації, не може вважатися належним виконанням вимог частини 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Виходячи з нормативного тлумачення пункту 1 частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудовий спір, пов`язаний зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суд має з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема: ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника; які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівнику, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється працював.

Виходячи з нормативного тлумачення пункту 1 частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічна правова позиція висловлена в низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 819/691/17, від 08 травня 2019 року у справі №06/1175/17, від 11 березня 2020 року у справі №813/1220/16, від 19 листопада 2020 року у справі № 400/262/19.

Як видно з матеріалів справи жодних документів, які б підтверджували пропозицію ОСОБА_1 іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей відповідач не надав.

Разом з тим розпорядженнями голови райдержадміністрації від 03 серпня 2021 року № 158/02-07/1 «Про структуру районної державної адміністрації» та від 04 серпня 2021 року № 160/02-07/1 «Про структуру апарату районної державної адміністрації» після затвердження штатного розпису головою обласної держадміністрації, в Кременецькій РДА створено такі нові посади:

1. начальник відділу управління персоналом та мобілізаційної роботи апарату райдержадміністрації - категорія Б підкатегорія Б1, посадовий оклад 7400 грн.

2. начальник відділу документообігу та запобігання корупції апарату райдержадміністрації - категорія Б підкатегорія - Б1, посадовий оклад - 7400 грн.

3. головний спеціаліст відділу апарату райдержадміністрації 3 посади, категорія В, підкатегорія В1, посадовий оклад -5300 грн.

4. завідувач сектору з гуманітарних питань та забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування адміністрації категорія Б. підкатегорія Б1, посадовий оклад -6100 грн.

5. завідувач сектору інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю- категорія Б, підкатегорія - Б1, посадовий огляд - 6100 грн.

6. головний спеціаліст сектору - 2 посади, категорія В, підкатегорія В1, посадовий оклад - 5300грн.

Відтак, незважаючи на наявність ряду вакантних посад, 30 серпня 2021 року керівник апарату адміністрації, не будучи суб`єктом призначення, а отже - не маючи на це повноважень, запропонував позивачу переведення знову на посаду завідувача сектору інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю.

Водночас наказом Кременецької РДА № 22-к/06-06/1 від 30 серпня 2021 року переведено ряд осіб на новостворені посади в апараті Кременецької РДА, які позивачу не пропонувалися, що підтверджується відповідним наказом.

Згідно з частиною п`ятою статті 22 Закону «Про державну службу» у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваженню та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.

Частиною першою статті 41 Закону «Про державну службу» встановлено, що державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу:

1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення;

2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

Визначення рівнозначної посади міститься у пункті 6 частини першої статті 2 цього ж Закону та означає посаду державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Суд звертає увагу, на те, що на посаду начальника управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Кременецької районної державної адміністрації позивач була призначена 26 березня 2021 року. Вказана посада належить до посад державної служби категорії Б, підкатегорія - Б-1. Посадовий оклад - 8150 грн. Віднесення посади, яку вона займала до її скорочення через ліквідацію юридичної особи, до категорії Б, підкатегорії Б1 давало мені право шляхом переведення зайняти будь-яку посаду із наведеного вище переліку вакантних посад. Однак, упродовж усього терміну попередження про звільнення їй жодної із вказаних посад запропоновано не було.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Згідно із статтею 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

При звільненні позивача з роботи Кременецькою районною державною адміністрацією грубо проігноровано наведені вимоги законодавства.

Окрім цього розпорядженням голови Кременецької районної державної адміністрації від 03 серпня 2021 року № 158/02-07/1 „Про структуру районної державної адміністрації ОСОБА_1 призначено головою комісії з припинення (ліквідації) Управління.

Так, її звільнення 5 жовтня 2021 року унеможливило завершення процесу ліквідації юридичної особи, адже 05 жовтня 2021 року тільки спливає встановлений розпорядженням голови від 03 серпня 2021 року двохмісячний строк для пред`явлення вимог кредиторів як однієї зі складових припинення юридичної особи відповідно до статей 105,110-112 Цивільного кодексу України.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача із займаної посади є незаконним, а тому дана вимога підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд вважає, що за положеннями ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 08.02.1995 №100 (далі Порядок).

Згідно з п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 3 цього ж Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Також за приписами пункту 6 Настанови Пленуму ВСУ від 24.12.99 N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки № 03-23-05, виданої 02 лютого 2022 року Кременецькою РДА, заробітна плата позивача за два місяці перед звільненням становить: серпень 2021 року: 13289,07 грн. (21 роб.день), вересень 2021 року - 7852,63 грн. (13 роб.днів). Відповідач при розрахунку заробітної плати за вересень 2021 року не враховував грошову допомогу в сумі 13289,07 грн. та відпускні за вересень в сумі 5848,83 грн. Отже, 26990,53-13289,07-5848,83=7852,63 грн.

У серпні - вересні 2021 року налічується 34 робочі дні. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить: (13289,07 + 7852,63): 34 = 621,81 грн.

Таким чином, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 , середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06 жовтня 2021 року по день постановлення судом рішення 08 лютого 2022 року про поновлення її на займаній посаді, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 621,81 грн.

Відтак, за жовтень 2021 року було 17 робочих днів, за листопад 2021 року - 22 робочі дні, за грудень 2021 року - 22 робочих дні, за січень 2022 року - 19 робочих днів, за лютий 2022 року - 6 робочих днів. Разом 86 робочих днів.

Отже, суд приходить до висновку, що дану вимогу слід задовольнити частково, а з відповідача стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 жовтня 2021 року по 08 лютого 2022 року в сумі 53475,66 грн. (621,81*86=53475,66).

Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., то суд вважає, що слід відмовити в задоволенні даної вимоги з наступних підстав.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зокрема підставою для стягнення моральної шкоди є факт визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що Кременецькою районною державною адміністрацією Тернопільської області не були порушені права позивача як і не вчинялись дії, які б могли спричинити моральну шкоду.

У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння їй такої шкоди, зокрема пояснити, в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків, через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями міської ради. Твердження позивача про скрутне матеріальне становище, приниження як державного службовця перед колегами по роботі та громадськістю необґрунтовані належними та допустимими доказами. Самих лише посилань на вказані обставини недостатньо, оскільки позивач повинен послатися на конкретні докази, які могли б підтвердити ці обставини. Тобто моральна шкода, як і будь-яка інша позовна вимога, є предметом доказування тією стороною, яка просить про її стягнення.

Однак позивач заявляючи вимогу про стягнення моральної шкоди посилається на спричинення їй матеріальних збитків та невиплату належних сум, що не може слугувати підставою для стягнення на її користь моральної шкоди.

При цьому за захистом своїх прав з цих підстав вона не позбавлена права звернутись до суду з іншим позовом.

Крім того, зі змісту наведених норми випливає, що основною умовою відшкодування моральної шкоди є те, що остання повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин та полягати у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 року справі № 804/2252/14, від 31.01.2018 року у справі № 813/5138/13-а та в рішеннях Верховного Суду від 12.02.2018 року у справі № 800/500/16, від 01.03.2018 року у справі № 9901/377/18.

Така моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Як видно з матеріалів справи позивачем не надано доказів причинного зв`язку між діями відповідача щодо стану здоров`я позивача, які саме дії слугували погіршенню її стану здоров`я, доказів вини саме Кременецької районної державної адміністрацієї Тернопільської області у погіршенні стану здоров`я позивача не надано. Ці дані встановлюються показаннями свідків, висновками експертів, письмовими доказами (наприклад медичними довідками, висновками) та іншими документами тощо, що підтверджують обставини, що мають значення для доказування факту заподіяння моральної шкоди, обґрунтування визначеного позивачем розміру компенсації і та ін. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вартість болю неможливо визначити в грошовій одиниці, а тим паче, якщо цей біль духовного характеру. Людині притаманно часто переоцінювати свої страждання, та в свою чергу недооцінювати страждання інших осіб .

Відтак, суд вважає незрозумілою суму матеріальної шкоди, яку просить позивач. Адже, знову ж таки, ОСОБА_1 не надано до позовної заяви розрахунку моральної шкоди. Тобто є незрозумілим на підставі чого позивач вирахувала дану суму. А тому слід відмовити в задоволенні даної вимоги.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до часткового задоволення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини другої статті 371 КАС, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Враховуючи, що предметом спору є визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку в сумі 13 289 (тринадцять тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень 07 копійок підлягає до негайного виконання.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації від 03 серпня 2021 року №158/02-07/1 "Про структуру районної державної адміністрації".

Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації від 24 вересня 2021 року №59-к/06-05/1 "Про звільнення ОСОБА_2 ".

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління з гуманітарних питань, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Кременецької районної державної адміністрації з 06 жовтня 2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 жовтня 2021 року по 08 лютого 2022 року в сумі 53 475 (п`ятдесят три тисячі чотириста сімдесят п`ять) гривень 66 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку в сумі 13 289 (тринадцять тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень 07 копійок підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Кременецька районна державна адміністрація Тернопільської області (місцезнаходження/місце проживання: вул.Шевченка, 56,м. Кременець,Тернопільська область,47003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14042930).

Головуючий суддя Подлісна І.М.