Справа № 161/4346/21
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/4346/21
Провадження № 2-а/161/65/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку адміністративну справу № 161/4346/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Просить суд скасувати постанову серії ДПО18 № 671732 від 04 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП. Провадження по справі закрити з підстав, викладених в позовній заяві.

Позивач в судовому засідання заявлений позов підтримав в повному об`ємі, з підстав, викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити.В подальшому в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В подальшому в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

04 березня 2021 року поліцейським взводу 1 роти ТОР УПП у Волинській області ДПП сержантом поліції Туніком Сергієм Івановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 №671732, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 51,00 гривень.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, 03 березня 2021 року об 00:23 год. в місті Луцьку по вулиці Сагайдачного, громадянин ОСОБА_1 переходив проїзну частину дороги у невстановленому місці, а саме поза пішохідним переходом, чим порушив п. 4.7 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 статті 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 51,00 гривня.

Дослідивши обставини, викладені в позовній заяві, на які позивач посилається як на підставу скасування оскаржуваної постанови, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 4.7 ПДР України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Позивач в позовній заяві зазначив, що поліцейським не зафіксовано, що ОСОБА_1 здійснив перехід проїзної частини у невстановленому місці. Коли до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, він перебував на вулиці Сагайдачного, однак переходу проїзної частини не здійснював.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Згідно з п.9 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься диск із відеозаписом, однак такий судом не взято до уваги, оскільки відео, що міститься на ньому не відносяться до даних, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність складу правопорушення. З відео не вбачається хто саме із групи людей перейшов частину дороги і де по вулиці Сагайдачного визначено місце для переходу проїзної частини.

Відтак, суд акцентує увагу на відсутності у матеріалах справи жодних доказів вчинення ОСОБА_1 будь-якого правопорушення, оскільки відповідачем не спростовано обставини, на які позивач посилався як на підставу заявленого позову, та, відповідно, не доведено правомірність, законність та підставність оскаржуваної постанови. Відтак, у поліцейського взводу 1 роти ТОР УПП у Волинській області ДПП сержанту поліції Туніком Сергієм Івановичем не було належних правових підстав для накладення на позивача ОСОБА_1 штрафу у розмірі 51,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 127 КУпАП.

Суд звертає увагу, що відповідачем, всупереч положенням частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, заперечуючи проти позову, на засадах змагальності сторін та вимогах частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суду не вчинено жодних дій, спрямованих на надання пояснень або доказів по суті заявленого позову та не доведено правомірність, законність та підставність оскаржуваної постанови.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

При цьому, суд звертає увагу, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення саме у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбачено виключно під час розгляду самої справи про адміністративне правопорушення, у порядку, визначеному КУпАП. Однак, не під час розгляду судом справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. А тому за таких обставин, позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 454,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 241, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Постанову поліцейського взводу 1 роти ТОР Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Туніка Сергія Івановича серії ДПО 18 №671732 від 04 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП у Волинській області ДПП, (місцезнаходження: місто Луцьк, вулиця Залізнична, 15) на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Ковтуненко