Справа № 140/8904/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року ЛуцькСправа № 140/8904/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Волинській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Володимир-Волинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Волинській області (далі відповідач, Володимир-Волинське відділення УВД Фонду соцстраху) про визнання протиправною відмову щодо призначення допомоги по вагітності та пологах; зобов`язання виплатити невиплачену допомогу по вагітності та пологах, згідно листка непрацездатності серії АКА №483715, за період з 29.01.2021 по 03.06.2021 у сумі 19892,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 16.12.2020 працює у фермерському господарстві «АМІЛА» на посаді головного зоотехніка, що є її основним місцем роботи, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 16.12.2020.

Також зазначає, що з 10.11.2014 здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №18, виданою державним реєстратором Турійської селищної ради Шум О.О. 23.07.2021.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народилась дочка ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Турійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 02 квітня 2021 року. Відразу після настання страхового випадку, а саме з 29.01.2021, що підтверджується листком непрацездатності серії АКА №483715, виданим Комунальним підприємством «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» 29.01.2021, позивач звернулася із заявою-розрахунком, форма якої затверджена Постановою правління Фонду соціального страхування України «Про затвердження Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України» від 19.07.2018 №12, та нарахуванням по лікарняному листу від 29.01.2021 №1 до Володимир-Волинського відділення УВД Фонду соцстраху для призначення та виплати допомоги по вагітності та пологах.

Позивач зазначає, що 12.03.2021 відповідачем з порушенням строків, передбачених ч.1 ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п.8 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, було відмовлено у виплаті матеріального забезпечення по вагітності та пологах саме як застрахованій особі фізичній особі-підприємцю, що підтверджується листом від 12.03.2021 за №17-01-11/201.

При цьому, на думку відповідача, починаючи з 1 січня 2021 року фізичні особи-підприємці, які одночасно працюють на умовах трудового договору, не є платниками єдиного соціального внеску і відповідно не є застрахованими особами, як ФОП.

З даним прийнятим рішенням Володимир-Волинського відділення УВД Фонду соцстраху позивач не згідна, вважає його протиправним, необґрунтованим, безпідставним, та таким, що істотно порушує її законні інтереси та права на отримання допомоги по вагітності та пологах, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що оскільки страховий випадок у неї, як застрахованої особи, виник 29.01.2021, враховуючи норму п.7 Порядку №1266, згідно з якою розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення), є 12 календарних місяців, що передують місяцю настання страхового випадку, розрахунковим періодом, за який обчислюється її дохід як фізичної особи-підприємця, є період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, за який нею було сплачено єдиний соціальний внесок в повному розмірі, що підтверджується довідкою виданою Турійською державною податковою інспекцією Головного управління Державної податкової служби України у Волинській області 16.02.2021 за №536/АП/03-20-64.

Також 13.01.2021 позивачкою як фізичною особою-підприємцем було сплачено єдиний соціальний внесок за січень 2021 року за себе, як застраховану особу, що підтверджується платіжним дорученням АТ КБ «ПриватБанк» від 13.01.2021 за №1010, який було зараховано Турійською ДПІ Головного управління ДПС у Волинській області, як органом який здійснює адміністрування єдиного соціального внеску, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця та відомостями про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску від 30.07.2021 та квитанцією від 30.07.2021 за №2.

Враховуючи вищезазначене, позивач зазначає, що на даний час вона є застрахованою особою в розумінні п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та має відповідні права і гарантії, передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.26).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.30-34) відповідач позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, оскільки відповідно до внесених змін в законодавство з 1 січня 2021 позивач як фізична особа-підприємець, яка має основне місце роботи та за яку сплачується єдиний соціальний внесок в розмірі не менше від мінімального страхового внеску, не є платником єдиного соціального внеску, відповідно не є застрахованою особами в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування як фізична особа-підприємець, а тому права на отримання допомоги по вагітності та пологах по листку непрацездатності серія АКА №483715 за період з 29.01.2021 по 03.06.2021 за рахунок коштів Фонду не має. За даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 має основне місце роботи - фермерське господарство «АМІЛА». Роботодавцем за неї було сплачено єдиний соціальний внесок за січень 2021 року у сумі 2709,47 грн, що більше мінімального страхового внеску станом на 01.01.2021 року (1320,00 грн). Допомогу по вагітності та пологах по листку непрацездатності серія АКА №483715 за період з 29.01.2021 по 03.06.2021 року за рахунок коштів Фонду профінансовано та виплачено ОСОБА_1 за основним місцем роботи - фермерське господарство «АМІЛА». Посилається на те, що чинним законодавством не визначено право добровільної сплати єдиного внеску особами, зазначеними у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 Закону 2464, які одночасно є найманими працівниками, та за яких роботодавцем сплачено єдиний внесок у розмірі мінімального. Право таких осіб на допомогу по вагітності та пологах реалізується за основним місцем роботи, яка надається відповідно до норм статті 26 Закону 1105.

З врахуванням наведеного відповідач просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Інших заяв по суті справи чи клопотань до суду не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10.11.2014 зареєстрована як ФОП, основний вид економічної діяльності «47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний)», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.14)

Позивач за січень 2021 року сплатила ЄСВ, що підтверджується платіжним дорученням від 13.01.2021 №1010 (а.с.20).

29.01.2021 ФГ «АМІЛА» видала позивачу ОСОБА_1 листок непрацездатності серії АКА №483715 у зв`язку із вагітністю, за період з 29.01.2021 по 04.06.2021 (а.с.15).

ФГ «АМІЛА» подало до Володимир-Волинського відділення УВД ФСС у Волинській області заяву-розрахунок №000350 про виплату допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_1 за 126 днів в сумі 52592,40 грн (а.с.36). Володимир-Волинське відділення УВД ФСС у Волинській області платіжним дорученням від 24.03.2021 №590 перерахувало ФГ «АМІЛА» кошти в сумі 52592,40 грн на допомогу по вагітності та пологах (а.с.38).

Крім того, ОСОБА_1 подала до Володимир-Волинського відділення УВД ФСС у Волинській області заяву-розрахунок №1 про виплату допомоги по вагітності та пологах за 126 днів в сумі 19892,88 грн (а.с.16).

Листом від 26.02.2021 №33, у відповідь на лист Володимир-Волинського відділення УВД ФСС у Волинській області від 26.02.2021 №17-01-11/164, ФГ «АМІЛА» повідомило відповідача про те, що господарством було сплачено за січень 2021 року за ОСОБА_1 ЄСВ в сумі 2709,47 грн (а.с.37).

Листом від 12.03.2021 №17-0111/201 відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті допомоги по вагітності та пологах, оскільки позивач як ФОП не є платником ЄСВ і не є застрахованою в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому не має права на отримання вказаної допомоги як ФОП за листком непрацездатності серії АКА №483715 за період з 29.01.2021 по 03.06.2021 за рахунок коштів Фонду (а.с.18).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону №1105-ХІV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №1105-ХІV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 2 частини четвертої статті 19 Закону №1105-ХІV передбачено, що застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах: допомога по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із двократного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 20 Закону №1105-ХІV за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: допомога по вагітності та пологах.

За приписами частини першої статті 22 Закону №1105-ХІV допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-3 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону №1105-ХІV допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не залежить від страхового стажу. Сума допомоги по вагітності та пологах у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду, та не може бути меншою за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Як передбачено абзацом другим частини першої, частиною другою статті 30 Закону №1105-ХІV, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) та за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Добровільно застрахованим особам призначення та виплата матеріального забезпечення, а також надання соціальних послуг за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності здійснюються робочим органом Фонду за місцем здійснення їх обліку як страхувальників.

Згідно із частиною першою статті 31 Закону №1105-ХІV підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

За приписами частини першої статті 32 Закону №1105-ХІV документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п`яти днів після винесення відповідного рішення.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 34 Закону №1105-ХІV підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 12 (далі - Порядок №12), цей Порядок визначає механізм та умови фінансування страхувальників для надання за рахунок коштів Фонду соціального страхування України (далі - Фонд): матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, передбаченого статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), за такими видами:

- допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною);

- допомога по вагітності та пологах;

- допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві).

Пунктами 4 - 6 Порядку №12 передбачено, що фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам та окремих виплат потерпілим на виробництві здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення та окремих виплат потерпілим на виробництві за їх видами. Форма заяви-розрахунку наведена у додатку 1 до цього Порядку. Страхувальник подає заяву-розрахунок до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення за своїм місцезнаходженням чи місцем проживання. Заява-розрахунок надається страхувальником в паперовому вигляді особисто до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення, або надсилається в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису.

Відповідно до пункту 8 Порядку №12 робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення після надходження заяви-розрахунку здійснює перевірку інформації, наведеної у ній, перевіряє правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наявність у Фонді зареєстрованого нещасного випадку або профзахворювання (у разі проведення виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей), правильності нарахування виплат та у разі відсутності зауважень протягом десяти робочих днів здійснює фінансування сум, зазначених у заяві-розрахунку. Робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення у разі потреби має право здійснювати обмін інформацією зі страхувальником шляхом направлення запиту щодо уточнення інформації, наведеної у заяві-розрахунку. У разі виявлення помилок та/або недостовірних відомостей заява-розрахунок повертається страхувальнику з відповідними рекомендаціями щодо їх усунення. Перевірка заяви-розрахунку, надання рекомендацій за її результатами, фінансування заяви-розрахунку або надання обґрунтованої відмови у її прийнятті здійснюється робочими органами Фонду або їх відділеннями протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.

Разом з тим, частиною другою статті 1 Закону №1105-ХІV визначено, що терміни «застрахована особа», «страхувальники» та «роботодавці» вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За приписами статті 1 Закону №2464-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок; основне місце роботи - місце роботи, де працівник працює на підставі укладеного трудового договору, де знаходиться (оформлена) його трудова книжка, до якої вноситься відповідний запис про роботу.

Пунктами 1, 4, 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI передбачено, що платниками єдиного внеску є:

1) роботодавці:

підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);

4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

5) особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно із частиною шостою статті 4 Закону №2464-VI (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13.05.2020 № 592-ІХ, який набрав чинності з 01.01.2021; далі - Закон №592-ІХ) особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Суд звертає увагу, що з 01.01.2021 набрали чинності зміни, внесені Законом №592-ІХ до статті 4 Закону №2464-VI, за змістом яких фізичні особи-підприємці, які одночасно мають основне місце роботи (за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску) не є платниками ЄСВ, та відповідно не є застрахованими особами як фізичні особи-підприємці.

Тобто, з 01.01.2021 особи, зазначені у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, які одночасно є найманими працівниками, можуть сплачувати за себе ЄСВ лише у випадку сплати роботодавцем страхового внеску за таких осіб у розмірі, меншому мінімального страхового внеску. На думку суду, з 01.01.2021 законодавством не передбачено право добровільної сплати ЄСВ особами, зазначеними у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, які при цьому одночасно є найманими працівниками та за яких роботодавцем сплачено ЄСВ у розмірі мінімального. Право таких осіб на допомогу по вагітності та пологах реалізується за основним місцем роботи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач відмовив позивачу у виплаті допомоги по вагітності та пологах по заяві-розрахунку з тих підстав, що з 01.01.2021 позивач як ФОП не вважається платником ЄСВ та не є застрахованою в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування як ФОП, тому саме як ФОП права на отримання вказаної допомоги за листком непрацездатності серії АКА №483715 за період з 29.01.2021 по 03.06.2021 не має.

Суд погоджується із правомірністю таких дій відповідача та зазначає, що позивач ОСОБА_1 має основне місце роботи (ФГ «АМІЛА»), роботодавцем за позивача було сплачено ЄСВ за січень 2021 року у сумі 2709,47 грн (а.с.37), тому право на отримання допомоги по вагітності та пологах позивач за рахунок коштів ФСС має саме як найманий працівник за основним місцем роботи.

Зважаючи, що за матеріалами справи позивачу ОСОБА_1 допомогу по вагітності та пологах по листку непрацездатності серії АКА №483715 за період з 29.01.2021 по 03.06.2021 за рахунок коштів ФСС профінансовано за основним місцем роботи (Володимир-Волинським відділенням УВД ФСС у Волинській області перераховано на рахунок роботодавця ФГ «Аміла» платіжним дорученням №590 від 24.03.2021 кошти на виплату вказаної допомоги в сумі 52592,40 грн), тому судом не встановлено порушення права позивача на отримання спірної допомоги.

На думку суду, оскільки з 01.01.2021 позивач ОСОБА_1 як ФОП не вважається платником ЄСВ (позаяк одночасно є найманим працівником та за яку роботодавцем сплачено ЄСВ у розмірі не менше мінімального) та не є застрахованою в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування як ФОП, тому права на отримання вказаної допомоги за листком непрацездатності серії АКА № 483715 за період з 29.01.2021 по 03.06.2021 ще й як ФОП позивач не має.

Стосовно сплати позивачем ЄСВ в сумі 1320,00 грн в січні 2021 року згідно із платіжним дорученням від 13.01.2021 №1010 (а.с.20) суд наголошує, що відповідно до частини шостої статті 4 Закону №2464-VI (зі змінами, внесеними Законом №592-ІХ) позивач за січень 2021 року звільнена від сплати ЄСВ у зв`язку із сплатою роботодавцем за позивача ЄСВ в січні 2021 року в сумі 2709,47 грн. Тобто, у даному випадку має місце факт помилково сплаченого позивачем ЄСВ у січні 2021 року, який на вказані вище висновки суду не впливає, а відповідно до частини тринадцятої статті 9 Закону №2464-VI суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи позивача про наявність у неї права на отримання вказаної допомоги як ФОП є помилковими, а оскаржувані у цій справі рішення та дії відповідача про відмову позивачу як ФОП у виплаті допомоги по вагітності та пологах є правомірними, відтак позовні вимоги позивача є безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій