Справа № 320/2312/22
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
15 лютого 2022 року Київ № 320/2312/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:
до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача по невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018 включно; зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити заявникові індексацію грошового забезпечення за вказаний період, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 січень 2008, за період з 01.03.2018 по 01.12.2018, - березень 2018 з урахуванням абз.4 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2003 №1078 .

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, та чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву на предмет дотримання вимог процесуального законодавства, суд констатує її невідповідність вимогам закону та вважає за необхідне залишити позов без руху.

Недоліки позовної заяви повинні бути усунені у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали шляхом подання оновленого позову із зазначенням у ньому: обґрунтованого розрахунку сум виплат, на які претендує заявник у розрізі кожного місяця спірного періоду із окремим визначенням кожної складової зробленого розрахунку, методики розрахунку та надання доказів, якими підтверджені вказані у позові обставини, а саме нездійснення нарахування грошового забезпечення зокрема, але не виключно довідки про виплачене позивачеві грошове забезпечення за період проходження військової служби у військовій частині за спірний період, (яке він вважає недоотриманим), та до часу звернення до суду із представленням суду доказів про розмір одержаних сум ; надання копії картки особистого рахунку військовослужбовця; представлення доказів одержання виплат позивачем (довідки з в/ч; копії відомості; копії витягу про рух коштів банківської картки, тощо); зазначення інформації про розмір посадового окладу станом на час звернення до суду та за посадами, на яких він перебував у період проходження служби; обґрунтування порушення прав, свобод та інтересів позивача із визначенням змісту порушених прав; подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, подання квитанції про сплату судового збору за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 1984,8 гривень.
Щодо звільнення позивача від оплати судового збору, суд зазначає наступне:
ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, стверджує, що він звільнений від сплати судового збору підставі п.1 та 12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір". Суд, відхиляє вказане твердження позивача, з огляду на таке:

пільги щодо сплати судового збору визначено ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Зокрема, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Законодавцем в п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» чітко визначена підстава, за умови якої позивачі звільняються від сплати судового збору. Вказане положення не містить зазначень про звільнення від сплати судового збору позивачів з інших виплат, прирівняних до заробітної плат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) зазначено, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Правові висновки Верховного Суду щодо застосування до спірних правовідносин ураховуються судом, - ч.5 ст.242 КАС України.

Щодо права на пільгу позивача від сплати судового збору як військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, суд зазначає наступне:

пунктом 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби встановлено Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-XII. Частиною 1 ст. 29 Закону України № 2232-XII передбачено, що військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

За даними військового обліку районні (міські) військові комісаріати здійснюють вивчення і попередній відбір військовозобов`язаних для проходження навчальних зборів без виклику їх у військові комісаріати. Сповіщення військовозобов`язаних, відібраних кандидатами для призову на навчальні збори, проводиться для перевірки їх облікових даних та проведення медичного огляду.

На військовозобов`язаних, призваних на навчальні збори, військові комісаріати подають командирам військових частин (установ) перший примірник списку військовозобов`язаних, третій залишається у військовому комісаріаті. Перший та другий примірники списків військовозобов`язаних вручаються командиром (начальником) військової частини (установи) старшому команди під особистий підпис. Список військовозобов`язаних є підставою для зарахування військовозобов`язаних на всі види забезпечення у військовій частині (установі). Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини. Час і строки проведення навчальних зборів військовозобов`язаних та резервістів визначаються Генеральним штабом Збройних Сил України та органами управління іншими військовими формуваннями відповідно до цього Закону, - ч,4 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Отже, для одержання права на пільгу по сплаті судового збору за вказаних обставин, позивач повинен надати наказ командира в/ч про початок та закінчення зборів та його участь у цих зборах у якості військовозобов`язаного, військовослужбовця та/або резервіста.

Суд зауважує, що право на одержання пільги щодо сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вищевказані особи мають виключно у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Таким чином, ураховуючи конкретний та вичерпний перелік підстав для звільнення від сплати судового збору, та те, що спір у даній справі не підпадає під жодну пільгу для звільнення від оплати збором, позивач при звернення до суду з вищезазначеними вимогами повинен сплатити судовий збір на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений з 1 січня 2022 року, становить 2 481,00 гривень.

Ставки судового збору визначені частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, - абз.2 ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір".

ОСОБА_1 заявлено 2 вимоги немайнового характеру, відтак останній повинен сплатити судовий збір у сумі 1984.8 грн. та надати суду відповідну квитанцію.

Поміж іншого, судом встановлено факт пропуску строку звернення до суду позивачем, з огляду на що, суд зазначає наступне:
предметом цього адміністративного спору є стягнення індексації грошового забезпечення. Відповідно до частини 1 статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно частини 2 статті 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. На підставі частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти. Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Тобто, КАС України, як спеціальний нормативно-правовий акт, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, визначає місячний строк звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби.

Про порушення своїх прав у вигляді невиплаченої індексації грошового забезпечення позивач повинен та міг дізнатись в день одержання чергових виплат грошового забезпечення.

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності військової частини, щодо непроведення йому індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016 по 01.12.2018 та зобов`язання здійснити її нарахування та виплату за вказаний вище період, проте з даним позовом звернувся до суду, лише у січні 2022, тобто більш ніж через шість років після початку перебігу строку звернення до суду. При цьому, поважних причин пропуску строку звернення до суду, заявник не навів. У зв`язку з цим суду необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення та докази, якими підтверджена поважність причин пропуску строку.

З огляду на те, що матеріали позовної заяви оформлені неналежним чином, чого вимагає Кодекс адміністративного судочинства України, суддя визнав за необхідне залишити позовну заяву без руху.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд -
у х в а л и в:
позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дати одержання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Брагіна О.Є.