Справа № 302/1445/21
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 302/1445/21 пров. № А/857/2258/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31 грудня 2021 року у справі № 302/1445/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Кривка В.П. в смт. Міжгір`я закарпатської області 31.12.2021 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі відповідач) про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5115787 від 06.12.2021.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31 грудня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що він не керував транспортним засобом, а сидів у припаркованому іншою особою автомобілі, відповідно інкриміноване йому адміністративне правопорушення не вчиняв. Відповідач, всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не надав жодних доказів вчинення ним адмінправопорушення.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони згідно положень частин 1 та 2 статті 268 (далі КАС України) були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що відповідно до частини 3 даної правової норми не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 06.12.2021 інспектором Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5115787 від.

В даній постанові зазначено, що 06.12.2021 р. о 07 год. 32 хв. у м. Хуст по вул. Львівській водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів та не мав посвідчення водія, чим порушив п. 2.1.а. Правил дорожнього руху України (далі ПДР) та вчинив правопорушення, передбачене частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), за зо на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, а посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з підпунктом «п» пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження порушення позивачем підпункту «а» пункту 2.1 ПДР відповідач не надав жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом без наявного при собі посвідчення водія.

Відсутні посилання на такі докази і у оскаржуваній постанові, а також наявному в матеріалах справи відзиві на позовну заяву.

Враховуючи те, що відповідачем доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП не надано, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що відповідач притягнув позивача до відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП за відсутності доказів вчинення ним відповідного правопорушення.

Відповідно до частин 1-3 статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Суду першої інстанції і апеляційному суду відповідач жодних доказів на підтвердження вчиненого позивачем правопорушення не надав, інформації про наявність таких доказів і неможливість надати суду з поважних причин не повідомили.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення оскаржувану постанову, складену відповідачем відповідно до норм КУпАП України та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, проте наявна у справі оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення таким доказом не є, оскільки постанова є саме тим рішенням відповідача, що оскаржується, в якому працівник поліції відображає своє власне бачення порушень, допущених водієм. І саме в цьому акті мають бути відображені докази, якими підтверджується факт вчинення правопорушення.

У справі немає жодних доказів даного правопорушення і оцінювати оскаржувану постанову, як доказ порушення правил користування ременями безпеки, у суду немає будь-яких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 КАС України).

Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо покликання суду першої інстанції на те, що позивач не надав суду жодного доказу, який вказував би на нездійснення ним адміністративного правопорушення, апеляційний суд зазначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Останній у справі, що розглядається, не довів правомірності свого рішення, яке оскаржує позивач.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова серії ЕАО № 5115787 від 06.12.2021 про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору неправильно встановив фактичні обставини справи та не надав їм належну правову оцінку.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин 1 та 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій позивачем було сплачено 454 грн. судового збору за подання позову (а.с. 1) та 681 грн. судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 46), а тому на користь позивача слід присудити 1135 грн. сплаченого судового збору відповідно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31 грудня 2021 року у справі № 302/1445/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАО № 5115787 від 06.12.2021 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 1135 (тисяча сто тридцять п`ять) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 17.02.2022