Справа № 640/29080/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року м. Київ № 640/29080/20

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Вєкуа Н.Г, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизайн Індустрія» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Дизайн Індустрія" (03189, м. Київ, вул. Академіка Вільямса, б. 8-Є, ) з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № від 09.10.2020 року на суму 164 351,00 грн - від`ємне значення суми податку на додану вартість; № від 09.10.2020 року на суму 270,00 грн - податок на додану вартість (в тому числі основний платіж - 216,00 грн, та штрафні (фінансові) санкції - 54 грн), винесених на підставі акту №29/26-15-07-04-04/42589682 від 09.09.2020 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн Індустрія" (код 42589682) з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн за червень 2020 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що господарські операції по виготовленню проектної документації із ТОВ «МС-Білд» були реальними, що підтверджено первинними бухгалтерськими документами. Звернув увагу на безпідставність розрахунку податкового повідомлення-рішення № від 09.10.2020, оскільки сума ПДВ у розмірі 164 567,00 грн - це сума ПДВ за трьома об`єктами.

Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. За результатами проведеної перевірки не було підтверджено факт надання послуг ТОВ «МС-Білд» на адресу позивача за червень 2020 року, що свідчить про те, що правочини позивача із ТОВ «МС-Білд» були вчиненні без мети настання реальних наслідків.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до підпункту 78.1,8 пункту 78.1 статті 78 розділу II Податкового кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 19.08.2020 № 5152 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Дизайн Індустрія» з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. за червень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 18.07.2020 року № ).

За результатами перевірки був винесений акт № 29/26-15-07-04-04/42589682 від 09.09.2020, в якому встановлені наступні порушення:

-п. 44.1, 44.6 ст. 44, п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 пп. «б» п.200.4 ст.200 ст. 200 Податкового кодексу України, встановлено заниження суми податку на додану вартість за червень 2020 року на суму 216 грн. та завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за червень 2020 року на суму 164 351 гривень;

- п. 63.3 Податкового Кодексу України та наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 не подано у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документа, передбаченого для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін, з помилками чи у неповному обсязі, відповідно до вимог, встановлених Кодексом.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки , позивачем були подані заперечення на акт до ГУ ДПС у м. Києві, за результатами розгляду яких листом від 06.10.2020 відповідач повідомив про залишення висновків акту перевірки без змін та відмову у задоволенні поданих заперечень.

На підставі акту перевірки, позивачем були отримані наступні податкові повідомлення-рішення: № від 09.10.2020 на суму 164351,00- від`ємне значення суми податку на додану вартість; № від 09.10.2020 на суму 270,00 грн - податок на додану вартість (в тому числі основний платіж - 216,00 грн, та штрафні (фінансові) санкції - 54 грн); № від 09.10.2020 на суму 1020 грн - адміністративний штраф.

Незгода позивача із прийнятими рішеннями зумовила його звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового Кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 Податкового Кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з підпунктами "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового Кодексу України, об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 Податкового Кодексу України розташоване на митній території України.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше.

Згідно з п. 198.1. ст. 198 Податкового Кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням торів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових радних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК України.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до норм п. 201.4 ст. 201 Податкового Кодексу України платники податку у разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг.

Відповідно до п. 123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

За результатами проведеної перевірки відповідачем встановлено, що позивач згідно із договором на виконання проектних робіт №03/01/2020 від 03.01.2020 та додаткової угоди до нього від 06.01.2020 з ТОВ «МС-Білд» оформлювало придбання у ТОВ «МС-Білд» послуг, а саме: розробка дизайн-проекту та робочого проекту ресторана «Milk Ваг» м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 38, 7 поверх, розробка попереднього проекту для приміщення у м. Баку, вул. 28 Травня, буд. 66/68, розробка попереднього проекту для ресторану у м. Кувейт, Сахара, Альмураж Комплекс, буд. 14.

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «МС-Білд» на ТОВ «Дизайн Індустрія» було складено податкові накладні на загальну суму 987400 грн, в тому числі ПДВ 164 566,67 гривень.

За результатами перевірки було встановлено, що позивач здійснив придбання послуг у ТОВ «МС-Білд» з розробки дизайн проекту та робочого проекту ресторану «Milk Ваг» м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 38, 7 поверх замовнику ТОВ «Два молока», відповідно до договору №05/2019 від 27.03.2019 року. Строк виконання робіт за вказаним договором складав 15 місяців і настав у червні 2020 року.

При цьому ТОВ «МС-Білд» передав розробки проектів (плану вимірів приміщення, плану монтажу комунікацій та оздоблювальних матеріалів, обмірного плану підлоги та стелі, схеми розміщення меблів, плану розміщення електрообладнання, плану розміщення сантехнічних приладів) 06.06.2020, відповідно до актів виконаних робіт за №5 та №7.

Згідно п.2.1.3 договору на виконання проектних робіт №05/2019 від 27.03.2019 після передачі відповідного проекту, на об`єкті повинні здійснюватися авторський нагляд за виконанням підрядних робіт по реалізації дизайн-проекту та робочих проектів з 06.06.2020 до 06.12.2020 року.

Суд звертає увагу, що позивачем ані під час проведення перевірки, ані до суду не були надані докази по виконанню авторського нагляду на об`єкті з 06.06.2020 року.

Натомість, під час перевірки було встановлено, що відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Два молока» вже з жовтня 2019 року по червень 2020 року придбавало ремонтно-будівельні роботи на об`єкті: Milk Ваг, ЦУМ, м.Київ, вул.Хрещатик, буд.38.

Тобто, ремонтні роботи замовник розпочав фактично без розробленого проекту (плану вимірів приміщення, плану монтажу комунікацій та оздоблювальних матеріалів, обмірного плану підлоги та стелі, схеми розміщення меблів, плану розміщення електрообладнання, плану розміщення сантехнічних приладів) та по закінченню розпочав свою роботу з 28.08.2020 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було встановлено, що зазначені в п.2.1.2. договору роботи, а саме по розробці по затвердженому Замовником концепту Дизайн-проекту , повинні були бути виконані ще в грудні 2019 році.

Проте, як зазначає позивач та підтверджено наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт №5 та №7, проект був розроблений та переданий замовнику 06.06.2020 року.

Вказані обставини свідчать про те, що розробка дизайн-проекту та робочого проекту (плану вимірів приміщення, плану монтажу комунікацій та оздоблювальних матеріалів, обмірного плану підлоги та стелі, схеми розміщення меблів, плану розміщення електрообладнання, плану розміщення сантехнічних приладів) ресторана «Milk Ваг» м.Київ, вул.Хрещатик, буд.38, 7 поверх, була здійснена раніше, без залучення ТОВ «МС-Білд».

Позивач, не погоджуючись із висновками відповідача наголошує, що всі проведені операції були ним підтверджені під час здійснення перевірки первинними документами.

Суд, проаналізувавши наявні в матеріалах докази, наголошує на наступному.

Відповідно до ст. 1 розділу І Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Суд вважає, що первинні документи, які стали підставою для формування позивачем податкового кредиту та формування фінансового результату, не посвідчують факт придбання товарів (робіт, послуг), а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного суду (адміністративне провадження №К/9901/4919/17від 06.06.2018 року.

Також, Верховний Суд у постановах від 20.02.2018 року у справі №809/117/13-а, від 22.03.2018 року у справі №815/3666/16 та від 10.04.2018 року у справі №815/24/17 дійшов висновку, що господарські операції для визначення податкових пільг мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

У зв`язку із вказаним, недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Також, у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №815/3666/16 суд вказав, що надані позивачем документи, а саме податкові накладні, видаткові накладні та рахунки-фактури, видані від імені контрагентів, та докази перерахування Товариством грошових коштів не можуть самі по собі підтверджувати реальність виконання господарських угод, оскільки відповідачем надані докази того, що контрагенти не виконували та об`єктивно не мали можливості виконати поставку на адресу позивача.

Таким чином, обґрунтованими є висновки відповідача про неможливість підтвердження первинними документами господарської операції по наданню послуг з розробки проектної документації між позивачем і ТОВ «МС-Білд».

Проте, суд звертає увагу на безпідставність розрахунку суми податкового кредиту у розмірі 164 567,00 грн, на підставі якого було винесено податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2020 на суму 164 351,00грн. - «від`ємне значення суми податку на додану вартість».

Відповідно до змісту договору №03/01/2020 на виконання проектних робіт від 03.01.2020 року та додаткової угоди до нього від 06.04.2020 року, проектна документація здійснюється щодо наступних об`єктів:

1) розробка попереднього проекту для ресторану у м. Кувейт Сахара, Альмураж Комплекс буд.14 (сума ПДВ складає - 45800,00грн.);

2) розробка Дизайн-проекту та робочого проекту по об`єкту MILK BAR в м, Київ, на вул. Хрещатик буд.38 сьомий поверх, (сума ПДВ складає - 21 716,67грн.);

3) та розробка попереднього проекту для приміщення у м. Баку, вул.28 травня буд.66/68 (сума ПДВ складає - 97050,00грн.).

Таким чином, сума ПДВ у розмірі 164 566,67 грн є загальною сумою ПДВ за трьома об`єктами.

Натомість, відповідно до змісту акту перевірки №29/26-15-07-04-04/42589682 від 09.09.2020 року відповідач жодних зауважень та будь-яких виявлених порушень під час перевірки по двом іншим об`єктам: розробка проекту для ресторану у м. Кувейт Сахара, Альмураж Комплекс буд.14 та розробка попереднього проекту для приміщення у м. Баку, вул.28 травня буд.66/68 не зазначає.

Суд звертає увагу, що згідно договору від 03.01.2020 та акту наданих послуг №7 від 06.06.2020 вартість послуг з розробки дизайн-проекту та робочого проекту по об`єкту MILK BAR в м, Київ, на вул. Хрещатик буд.38 сьомий поверх, становить 108 585,33 без ПДВ (а саме ПДВ, тобто податковий кредит з податку на додану вартість для позивача складає 21 716,67 грн). Сума ПДВ по двом іншим об`єктам становить 142850,00 грн.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, в зв`язку із невірно визначеною сумою податкових зобов`язань, суд приходить до висновку про те, що податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2020 року підлягає скасуванню в частині суми 142 850,00 грн, як необґрунтоване.

Інші позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

В зв`язку із частковим задоволенням позову, сума судових витрат, які підлягають стягненню на користь позивача складає 1234,65 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн Індустрія" (03189, м. Київ, вул. Академіка Вільямса, б. 8-Є, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення: № від 09.10.2020 року в частині суми 142850,00 грн. та залишити в силі на суму 21 716,67 грн. , винесеного на підставі акту №29/26-15-07-04-04/42589682 від 09.09.2020 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн Індустрія" (код 42589682) з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн за червень 2020 року».

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн Індустрія" (03189, м. Київ, вул. Академіка Вільямса, б. 8-Є, ) понесені судові витрати у розмірі 1234,65 (одна тисяча двісті тридцять чотири грн шістдесят п`ять коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа