Справа № 200/17282/21
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року Справа№200/17282/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області (далі відповідач). Просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області від 21.09.2021 року № 8/14-740 «Про відмову з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 »; 2) зобов`язати Комарську сільську раду Волноваського району Донецької області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, кадастровий номер :01:001:1462, що перебуває за межами населених пунктів Комарської сільської ради, згідно його клопотання від 01 липня 2021 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 01 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Комарської сільської ради з клопотанням, в якому просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, кадастровий номер :01:001:1462, що перебуває за межами населених пунктів Комарської сільської ради. Проте рішенням Комарської сільської ради від 21.09.2021 року № 8/14-740 у наданні вказаного дозволу позивачу відмовлено.

Отже, позивач з таким рішенням відповідача не згоден, вважає, що такими діями відповідача порушені його права, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

07 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов ОСОБА_1 , в якому просив відмовити позивачу у задоволенні його вимог, мотивуючи це тим, що 20 вересня 2021 року на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, охорони навколишнього середовища, благоустрою та екології Комарської сільської ради на порядку денному було розглянуто 4 питання, у тому числі й розгляд клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Голова Постійної комісії Остренко В.С. повідомив, що земельні ділянки на які просять дозволу щодо виготовлення проекту землеустрою, про відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, у тому числі й ОСОБА_1 , комісія обстежила із складанням акту, а також з рішення сесії сільської ради про те, що дані земельні ділянки є господарським двором. Вказана земельна ділянка визначена для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону. Також згідно викопіювань, які надали громадяни, що претендують на земельні ділянки, у тому числі й позивач, бажані земельні ділянки знаходяться всередині господарського двору. Господарській двір загальною площею 20,0000 га, та 14,0000 га з яких виникло стихійне звалище побутових відходів, які звозять мешканці сусідніх сіл, що загрожує екологічною катастрофою і якщо надати вищевказані ділянки у приватну власність інша частина площі земельної ділянки стане непривабливою для майбутніх орендарів. Крім вищезазначеного, земельні ділянки займають шляхом самовільного зайняття земельної ділянки, та жодних податків за користування вказаними ділянками не сплачують, про що повідомлено в Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області. На засіданні постійної комісії було вирішено рекомендувати сесії сільської ради відмовити в наданні дозволу, щодо виготовлення проекту землеустрою. Таким чином, представник відповідача вважає, що твердження позивача з приводу протиправності дій прийнятого спірного рішення Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області є безпідставним.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 .

01 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Комарської сільської ради з клопотанням, в якому просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, кадастровий номер :01:001:1462, що перебуває за межами населених пунктів Комарської сільської ради.

21 вересня 2021 року рішенням Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області № 8/14-740 у наданні вказаного дозволу позивачу відмовлено, у зв`язку із тим, що бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене в графічних матеріалах, не відповідає призначенню та принципам землеустрою, визначеними статтями 2, 6 Закону України «Про землеустрій», в частині створення раціональної системи землеволодінь та землекористувань; зазначена земельна ділянка визначена для передачі права оренди на неї шляхом проведення аукціону. Вказане рішення позивач отримав 18 листопада 2021 року.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Земельні правовідносини врегульовані Земельним кодексом України (далі ЗК України), а також іншими нормативно-правовими актами, які прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів законодавства порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини 2 статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України (далі ЗК України), статтями 26, 33, 59 Закону № 280/97-ВР.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Як було зазначено раніше, частина 6 статті 118 ЗК України передбачає відповідний перелік документів, що має бути поданий до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність.

Статтею 118 ЗК України заборонено вимагати додаткові матеріали та документи, які не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що питання про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою має бути вирішено виключено на пленарному засіданні міської ради за наявності підстав для відмови у наданні такого дозволу, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень, виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.

При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.

Суд вказує на те, що відповідачем під час прийняття спірного рішення не зазначено інших доводів та не надано доказів щодо невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, затверджених у встановленому законом порядку. Посилання на положення ст. ст. 2, 6 Закону України «Про землеустрій», згідно яких стаття 2 розкриває поняття призначення землеустрою, а стаття 6 перелічує принципи землеустрою, не можна вважати обґрунтуванням невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, у контексті положень п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Крім того, підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем зазначено також і те, що вказана земельна ділянка визначена для передачі права оренди шляхом аукціону. Натомість, вказане не відповідає дійсності, відповідного рішення відповідачем на час звернення позивача з заявою про надання дозволу прийнято не було. Це також не визначено у положеннях ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, як підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Отже, суд приходить до висновку, що рішення Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області від 21.09.021 року № 8/14-740 «Про відмову з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 », є протиправним, оскільки воно прийнято не на підставі що визначені Конституцією та законами України, а отже підлягає скасуванню.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, суд зазначає наступне.

Як зазначалося раніше, зміст норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність. Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини 2 статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Отже, суд не є органом, уповноваженим на вирішення вказаного питання, а лише має компетенцію на здійснення судового контролю за відповідністю чинному законодавству оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта владних повноважень, тому прийняття судом рішення за клопотанням позивача замість відповідача буде втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Тому, належним способом захисту буде зобов`язання відповідача розглянути клопотання про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно із частинами 1-3статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн. (квитанція № 4308 від 26.11.2021 року).

Отже, враховуючи співмірність заявлених та задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 600,00 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 21.11.2021 року та акт прийому передачі наданих послуг № 1, у якому зазначений об`єм та вартість послуг згідно договору від 21.11.2021 року у розмірі 5000 грн., з яких 1000 грн. це консультації, та 4000 грн. підготовлення та передача до Донецького окружного адміністративного суду позовної заяви.

Згідно висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі № 821/1594/17, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, відповідно до опису виконання робіт (надання послуг) позивачу було надано наступні послуги, на загальну суму 5000,00 грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи викладене, категорію справи, та той факт що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за можливе присудити з Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 4000,00 грн. та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору та задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області (місцезнаходження: 85520, Донецька область, Великоновосілківський район, с. Комар, вул. Єгорова, 19, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області (місцезнаходження: 85520, Донецька область, Великоновосілківський район, с. Комар, вул. Єгорова, 19, ) від 21.09.2021 року № 8/14-740 «Про відмову з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Комарську сільську раду Волноваського району Донецької області (місцезнаходження: 85520, Донецька область, Великоновосілківський район, с. Комар, вул. Єгорова, 19, ) розглянути повторно клопотання ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 01.07.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, кадастровий номер :01:001:1462, що перебуває за межами населених пунктів Комарської сільської ради, з врахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області (місцезнаходження: 85520, Донецька область, Великоновосілківський район, с. Комар, вул. Єгорова, 19, ) судові витрати у розмірі 4600 (чотири тисячі шістсот) грн. 00., з яких витрати на сплату судового збору у розмірі 600 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко