Справа № 640/14647/21
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року м. Київ № 640/14647/21

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить визнати дії Головного управління Пенсійного Фонду України в місті Києві щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), грошової допомоги у розмірі десяти її місячних пенсій та зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), грошову допомогу у розмірі десяти її місячних пенсій.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач, приймаючи рішення стосовно відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій позивача, порушує законне право останнього.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки хореографічна школа, в якій працює ОСОБА_1 , не відноситься до закладів освіти, зарахувати період роботи, до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак і до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону, а тому підстави для виплати грошової допомоги немає.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в місті Києві (Голосіївський р-н) та отримує пенсію за віком.

12.08.2020 позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, в якій також ставила прохання про виплату грошової допомоги у розмірі десяти її місячних пенсій відповідно до п. 7-І Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

24.09.2020 позивач отримала першу виплату пенсії у розмірі 10 416,18 грн, однак грошова допомога виплачена не була.

23.11.2020 позивач звернулась до відповідача з проханням виплатити їй грошову допомогу у розмірі десяти її місячних пенсій.

Листом № 29958-30959/Я-02/8-2600/20 від 30.12.2020 пенсійний орган повідомив, що хореографічна школа, в якій вона працює, не відноситься до закладів освіти, а тому зарахувати вказаний період роботи до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону, підстав немає.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також - Закон № 1058-IV) визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-Х11 (надалі також - Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Відповідно до її «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з довідки № 04 від 16.06.2020 ОСОБА_1 з 02.06.1993 та по теперішній час працює в Дитячій хореографічній школі при Національному заслуженому академічному ансамблю танцю України ім. Павла Вірського.

Постановою КМ України № 909 від 04.11.1993 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Зокрема, до таких закладів відносяться позашкільні навчальні заклади всіх типів.

Пунктом 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №433 від 06.05.2001 передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться, зокрема, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Згідно Доручення Кабінету Міністрів України №397/21 від 06.01.1995 дію Переліку №909 поширено і на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Судом встановлено, що на день досягнення пенсійного віку позивач працювала у закладі (установі) комунальної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; має понад 30 років страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не отримувала будь-яку іншу пенсію.

З посиланням на ст.22 Конституції України, слід зазначити, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.3 ст.46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних витрат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: - законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; - диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу); державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті одноразової допомоги у розмірі 10 призначених пенсій при виході на пенсію, отже позов в частині визнання протиправними дій щодо нездійснення виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягає задоволенню.

Протиправність відмови відповідача у виплаті одноразової допомоги що не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прямо вказує на наявність правових підстав для задоволення позову в частині зобов`язання нарахувати та виплатити зазначену грошову допомогу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-78, 90, 139, 241, 244, 246, 255, 257, 262, 293, 295- 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати дії Головного управління Пенсійного Фонду України в місті Києві щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), грошової допомоги у розмірі десяти її місячних пенсій.

3. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, вул. Естонська, 34, РНОКПП ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко