Справа № 521/12056/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 521/12056/21
Головуючий в 1 інстанції: Мурзенко М.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Шевчук О. А., Шеметенко Л. П.

за участі секретаря Скоріної Т. С.

представника позивача Демченка Г. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Інспектора з паркування Крецула Романа Ігоровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Демченко Геннадій Геннадійович звернувся до суду першої інстанції з позовом до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (далі Департамент), Інспектора з паркування Крецула Р. І. (далі Інспектор з паркування), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн по справі про адміністративне правопорушення, встановлене частиною 3 статті 122 КУпАП, серії ОДУ1216500 від 31.07.2021.

Обґрунтування позову складається з декілька підстав.

Так, по-перше, представник позивача вважає, що його довіритель не порушував вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі ПДР).

Свою позицію обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не здійснював зупинку, стоянку на перехресті, оскільки, відповідно до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №180 від 27.05.2021 «Про організацію пішохідної зони у центральній частині міста Одеси у суботні, недільні та святкові дні», 31.07.2021 (субота) по АДРЕСА_1 було відсутнє перехрестя, у зв`язку з тим, що по цій вулиці діяла «Пішохідна зона».

Тобто, на думку представника позивача, дія «Пішохідної зони» виключає дію п. 15.9 «ґ» ПДР на підставі якої Інспектор з паркування прийняв спірну постанову.

По-друге, представник позивача звертає увагу на те, що транспортний засіб не перешкоджав дорожньому руху та не створював загрозу безпеці руху.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд скасував спірну постанову та закрив щодо ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 122 КУпАП.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що автомобіль позивача дійсно припаркований на проїжджій частині по вул. Гаванна в м. Одесі, до початку дії знаку «Пішохідна зона», тобто на перехресті вулиць Гаванна та пров. Маяковського. Однак, з фотофіксації вбачається, що автомобіль стоїть обік проїзду в пішохідну зону біля тумби з квітами, не створюючи перешкод для руху транспортних засобів та загрозу безпеці руху.

Враховуючи, що відсутній необхідний елемент об`єктивної сторони, яким, у межах спірних правовідносин, є створення перешкод для руху транспортних засобів та загрози безпеці руху, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Департамент подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У доводах апеляційної скарги Департамент вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що автомобіль позивача не створював перешкоди для руху та не загрожував безпеці руху.

Пояснюючи свою позицію з цього приводу, скаржник посилається на вимоги частини 3 статті 265-4 КУпАП, яка передбачає, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Отож, як указує скаржник, для підтвердження дійсної перешкоди або створення загрози безпеці руху єдиною необхідною умовою є розміщення автомобіля на перехресті.

Представник позивача, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, указує про необґрунтованість та безпідставність її доводів, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Доводи відзиву полягають у тому, що поняття «суттєво перешкоджає дорожньому руху» міститься лише в статті 265-4 КУпАП, якою встановлений порядок та умови тимчасового затримання транспортних засобів. Однак, Інспектором з паркування не здійснювалося тимчасове затримання транспортного засобу позивача. Тому, позивач вважає посилання суб`єкта владних повноважень на норми статті 265-4 КУпАП безпідставними, а висновок суду про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення законним та обґрунтованим.

Водночас, представник позивача не погоджується з висновком суду першої інстанції, що транспортний засіб позивача був припаркований на перехресті.

Представник апелянта в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

31 липня 2021 року Інспектором з паркування, без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винесено постанову серії ОДУ1216500 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП.

Зміст даної постанови свідчить, що 31 липня 2021 року о 19:12 год. водій транспортного засобу FIAT реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Одесі на вул. Гаванна, 1, здійснив зупинку, стоянку транспортного засобу на перехресті, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху, чим порушив вимоги п. 15.9 «ґ» ПДР.

За вчинення вказаного правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 680 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Надаючи правову оцінку спірним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР.

Відповідно до пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 15.9 «ґ» ПДР визначено, що забороняється зупинка на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до частини 3 статті 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, оглянувши надані, суб`єктом владних повноважень, фотознімки, колегія суддів установила, що автомобіль FIAT реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинений безпосередньо на перехресті про, що свідчать уявні лінії заокруглення дороги.

Однак, позивач вважає, що у цей день, 31.07.2021 субота, перехрестя (пров. Маяковського та вул. Гаванна, м. Одеса) було відсутнє, у зв`язку із встановленням «Пішохідної зони».

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим таке твердження позивача, з огляду на таке.

Так, рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №180 від 27.05.2021 «Про організацію пішохідної зони у центральній частині міста Одеси у суботні, недільні та святкові дні» організовано пішохідну зону в центральній частині міста у суботні, недільні та святкові дні.

У зв`язку з цим, на перехресті провулку Маяковського та вулиці Гаванної встановлені відповідні дорожні знаки:

- знак 3.1 «Рух заборонено»;

- знак 3.38 «Зона обмеженої стоянки»;

- знаки, якими визначені умови обмеження стоянки: знак 5.33 «Пішохідна зона», табличка 7.4.7 «Час дії» та табличка 7.4.1 «Час дії».

На думку позивача, наявність знаку 3.1 «Рух заборонено» виключає наявність дороги (проїзної частини) по вул. Гаванній від провулку Маяковського і відповідно виключає наявність перехрестя цих доріг.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що наявність «Пішохідної зони» в межах вулиці Гаванної не виключає наявність перехрестя.

Знак, 3.1 «Рух заборонено» забороняє рух усіх транспортних засобів.

Однак, не поширюється дія знака:

- на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами;

- на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності);

- на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Тобто, при наявності знаку 3.1 «Рух заборонено» забороняється рух транспортних засобів по вулиці Гаванна від провулку Маяковського на загальних підставах. Але, є виключення для певних транспортних засобів, перелічених вище. Такі транспортні засоби можуть в`їжджати на територію встановленої пішохідної зони, а транспортні засоби, які припарковані з порушенням вимог ПДР будуть створювати на перехресті перешкоду дорожньому руху.

Також слід зазначити, що представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з висновком суду першої інстанції, що транспортний засіб позивача був припаркований на перехресті, однак, такий довід притаманний апеляційній скарзі. Водночас, представник позивача апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції не подавав.

Досліджуючи позицію суду першої інстанції, що автомобіль позивача не створив перешкоди дорожньому руху або загрози безпеці руху, що виключає можливість притягнення його до відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП, колегія суддів установила таке.

Відповідно до частини 3 статті 265-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Отже, колегія суддів вважає, що зупинка транспортного засобу на перехресті сама по собі є такою, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а тому притягнення позивача за частиною 3 статті 122 КУпАП, у межах даної справи, є правомірним.

Посилання позивача на те, що стаття 265-4 КУпАП не може розповсюджуватися на спірні правовідносини, оскільки нею встановлений порядок та умови тимчасового затримання транспортних засобів, не приймається колегією суддів з таких підстав.

Частина 3 статті 265-4 КУпАП передбачає, що саме для цілей цього Кодексу передбачено визначення поняття «суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху».

Тому, незважаючи на те чи був затриманий транспортний засіб, у суду апеляційної інстанції є підстави вважати, що автомобіль позивача суттєво перешкоджав дорожньому руху.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що виразилось у неправильному тлумаченні закону та незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, а тому, відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 317 та пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України, наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та залишення спірної постанови без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Інспектора з паркування Крецула Романа Ігоровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн по справі про адміністративне правопорушення, встановлене частиною 3 статті 122 КУпАП, серії ОДУ1216500 від 31.07.2021 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя О. А. Шевчук

суддя Л. П. Шеметенко