Справа № 308/16120/21
Суддя: Логойда І. В.
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючої судді Логойда І.В., за участю секретаря судового засідання Лупак В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності БАА № 596401 від 21.11.2021 року,

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - Котубей О.В.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності БАА № 596401 від 21.11.2021 року.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що працівником УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Смочко Ю.Ю. відносно нього було винесено постанову серії БАА № 596401 про накладення адміністративного правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Вказує, що підставою для зупинки транспортного засобу та винесення постанови стало порушення з боку нього, як водія Audi-Q5, д.н.з. НОМЕР_1 , вимог п.12.9(б) ПДР України, а саме: перевищення швидкості на 801 км автодороги М-06 Київ-Чоп.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, неправомірною та необґрунтованою з огляду на відсутність дорожнього знаку «5.70» Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху, що обумовлено Законом України «Про Національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці. А також вказує, що в порушення п.12.10 ПДР України, на момент його проїзду жодного додатково встановленого знаку, який би попереджав про характер небезпеки та наближення до відповідного об`єкта не встановлено. Позивачем зазначено, що всупереч розділу п.33.3 ПДР України наряд поліції, який проводив вимірювання, був розташований вже після перехрестя дороги Київ-Чоп та виїзду з с. Підгорб Ужгородського району. Зауважує, що під час спілкування з працівниками поліції йому не було надано можливості ознайомитися з результатами вимірювання, а також на підставі його клопотання не надано можливості скористатися допомогою адвоката.

На підставі наведеного, просить скасувати винесену інспектором патрульної поліції Смочко Ю.Ю. постанову БАА № 596401 від 21.11.2021, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, та закрити справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.12.2021 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2021, постановлено залучити Департамент патрульної поліції до участі в адміністративній справі в якості відповідача.

05.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що 21.11.2021 під час несення служби працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM 20/20, серійний номер ТС000647, за адресою: автомобільна дорога М-06 «Київ-Чоп» 801км., було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу Audi-Q5, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 94 км/год., чим не виконав вимогу дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», а саме: встановлене обмеження максимальної швидкості 70 км/год, чим порушив п.12.(б) ПДР України. Після зупинення транспортного засобу інспектор підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки. Зауважує, що в ході розгляду справи всі усні доводи позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивачем не було надано. Щодо відсутності дорожнього інформаційного знаку 5.70. вказує, що дорожній знак 5.70 «Зміна схеми руху» позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху або встановлено нові дорожні знаки. Чинне законодавство не передбачає наявність дорожнього знаку 5.70 ПДР України, як обов`язкову умову притягнення особи до відповідальності за порушення швидкісного режиму. Повідомляє, що фіксація яка здійснювалася лазерним вимірювачем швидкості TruCAM 20/20 ще до перехрестя, на підтвердження даного факту надає суду фотознімок. Звертає увагу суду на те, що на відео, яке надано позивачем до позовної заяви, відображено наявність додаткових знаків, які попереджають про небезпеку, а саме: дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 90 км/год.» встановлений додатково знак 1.39 «Аварійно небезпечна ділянка» до дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год» та додатково встановлена табличка на жовтому фоні «Розворот зустрічного транспорту». Також відповідачем у відзиві вказано, що позивач є діючим адвокатом, який неодноразово представляв інтереси осіб у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності у сфері безпеки дорожнього руху, та вказує на те, що жодних клопотань та письмових пояснень позивачем не надано, а у графі «права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено» містить підпис позивача. На підставі вищенаведеного просить відмовити з задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, згідно з якою просить здійснювати розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою старшого інспектора лейтенанта поліції Смочко Ю.Ю. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 596401 від 21.11.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за те, що як зазначено у постанові 21.11.2021 року о 13 год. 12 хв. на а/с М06 Київ Чоп, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 94 км/год, чим не виконав вимогу дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», а саме: встановлене обмеження максимальної швидкості руху 70 км/год, чим порушив п.12.9.(б) Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся із даним позовом в суд.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

В пункті 1.3. Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9.ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «б» пункту 12.9 Правил, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно зі ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, зокрема, за частинами 1, 2, 3, 5 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. ст. 276, 280, 283 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач на автодорозі М06 Київ Чоп порушив швидкісний режим, визначений п.12.9.(б) ПДР України та перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год., а саме рухався зі швидкістю 94 км/год, чим не виконав вимогу дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», а саме: встановлене обмеження максимальної швидкості руху 70 км/год., що встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCam LTI 20/20.

У матеріалах справи наявний фотознімок приладу TruCam здійснений сертифікованим приладом TruCam ТС000647, 21.11.2021р., на якому зафіксовано, що транспортний засіб Audi д.н.з. НОМЕР_1 рухався на автодорозі М06 801 км зі швидкістю 94 км/год.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Так, відповідно до наявного у матеріалах справи сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/I-2903-2012, виданого 29.08.2012, а також свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20300 від 14.02.2019, яке дійсне до 14.12.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000647 відповідає вимогам технічної документації.

Правомірність використання виробу «TruCam LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 07.09.2021 №04/05/02/-2522, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 10116:2019.

Згідно Методичних рекомендацій щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Саме за допомогою цього вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 з серійним номером - №ТС000647 була виміряна швидкість руху транспортного засобу позивача, про що і було зазначено посадовою особою відповідача в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Фіксація таким приладом перевищення позивачем допустимої швидкості руху у населеному пункті свідчить про порушення ним п.12.9. (б) ПДР.

Щодо доводів позивача в частині відсутності на дорозі дорожнього знаку 5.70 «Фото -, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», суд зазначає наступне.

Так, згаданий дорожній знак інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів саме щодо змонтованої техніки.

Прилад ТruCam не є автоматичним засобом вимірювальної техніки, а дорожній знак 5.70 ПДР України інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів саме щодо змонтованої техніки. При зупинці патрульного автомобіля наявність попереджувального знаку не є необхідною, адже фото-, відеофіксація здійснюється не постійно, а лише в момент наявності на дільниці дороги екіпажу патрульної поліції.

Правопорушення позивача зафіксоване не в автоматичному режимі, перевищення швидкості руху відбулось на автодорозі М06 801 км, тому відсутність дорожнього знаку 5.70 ПДР України не впливає на суть порушення позивачем саме п.12.9.(б) ПДР України. Окрім того, вказаний дорожній знак є інформаційно-вказівним знаком.

Щодо доводів позивача про те, що в порушення п.12.10 ПДР України, на момент його проїзду жодного додатково встановленого знаку, який би попереджав про характер небезпеки та наближення до відповідного об`єкта не встановлено, суд зазначає.

Згідно п.12.10 ПДР України додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно. При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" та 3.31 Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта.

У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" та/або 3.31 Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

На доданому позивачем до позовної заяви диску з відеозаписом відображено наявність додаткових дорожніх знаків, які попереджають про небезпеку, а саме: дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 90 км/год» та додатково встановлений знак 1.39 «Аварійно-небезпечна ділянка (інша небезпека)» (на 1 хв. 44 с. відеозапису) та дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год. та додатково встановлено табличку на жовтому фоні «Розворот зустрічного транспорту» (на 1 хв. 55 с. відеозапису).

Зазначений відеозапис повністю спростовує доводи позивача, викладені у позові в частині невстановлення дорожніх знаків, які б попереджували про небезпеку.

Отже, знаки 3.29 встановлені разом із знаками, які попереджають про характер небезпеки згідно встановлених вимог, а посилання позивача на п.12.10 як на підставу від звільнення від відповідальності є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис, суд приходить до висновку, що такий містить дані, на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, відтак, вказаний доказ є належним та допустимим в розумінні КАС України і враховується судом при розгляді даної справи.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Щодо доводів позивача стосовно надання юридичної допомоги, то у матеріалах справи відсутні докази бажання такою скористатись у встановленому законодавством порядку, інші доводи спростовуються поданими суду доказами.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим позовні вимоги до задоволення не підлягають, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

У відповідності до ст. 139 КАС України судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності БАА № 596401 від 21.11.2021 року залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області (юридична адреса: вул. Олега Кошового, 2, м. Ужгород).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (, юридична адреса: 03048, вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ).

Дата складання повного тексту рішення 18.02.2022.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда