Справа № 540/3326/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/3326/21
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Крусяна А.В.

за участю секретаря: Пономарьової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20.10.2021р. у справі №540/3326/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАОПТСТРОЙ" до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA508040/2021/000149/1 від 01.07.2021 року

У С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГАОПТСТРОЙ" звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просило суд визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі № UA508040/2021/000149/1 від 01.07.2021 року про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з метою визначення митної вартості товару за ціною договору декларантом до митного органу надано повний пакет документів, перелік яких наведено у статті 53 Митного кодексу України. Як стверджувало ТОВ "МЕГАОПТСТРОЙ", оскаржуване рішення не містять обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товару та підстав щодо не підтвердження числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності. Також, декларант наголошував, що обставини, на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні, жодним чином не спростовують заявленої митної вартості та не є підставою для здійснення її коригування. На думку ТОВ "МЕГАОПТСТРОЙ", встановивши, що відомостей не достатньо, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідно подати для підтвердження того чи іншого показника митної вартості. Крім того, позивач зазначав, що спірне рішення про коригування митної вартості товару не містить відомостей щодо товару, який було використано в якості джерела інформації; числових значень стосовно митної вартості такого товару; обґрунтувань числового значення митної вартості товарів, його коригування тощо.

Відповідач з позовними вимогами не погоджувався з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що декларантом заявлено не повні відомості про митну вартість товару та її складові (фактурна вартість, витрати на страхування) достовірно документально не підтверджені. Декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а документи, які надано для підтвердження митної вартості, містять розбіжності.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 року у справі №540/3326/21 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАОПТСТРОЙ" задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м.Севастополі № UA508040/2021/000149/1 від 01.07.2021 року про коригування митної вартості товарів.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції вказав про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАОПТСТРОЙ", з метою митного оформлення товару за першим методом, до контролюючого органу подано усі передбачені законодавством документи. Натомість, митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції Митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що окружним адміністративним судом рішення не правильно застосовано норми процесуального та матеріального права, а тому відповідач просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги Митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі не зазначено, у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а зміст апеляційної скарги повністю дублює зміст відзиву на позовну заяву (а.с.54-56, а.с.70-79).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга митного органу задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 15.07.2019 року між ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» (Покупець) та компанією HEFEI HUALING CO.,LTD (Продавець) укладено контракт №СН-UA-19/07/15, за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець сплатити та прийняти товар холодильне устаткування за номенклатурою, кількістю та вартістю, згідно супровідних документів. Постачання товару здійснюється на умовах СIF ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNIY відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс-2010.

На виконання умов вищевказаного контракту №СН-UA-19/07/15 від 19.07.2019р. Компанією HEFEI HUALING CO.,LTD, на умовах поставки СIF ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNIY, поставлено на користь ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» товар в асортименті відповідно до комерційного інвойсу (Commercial invoice) №MDRNZBRL2109945A від 09.04.2021р. на загальну суму 8146,80 USD (доларів США), а саме: 73 морозильні камери вертикальні SMUF-235W.

З метою здійснення митного оформлення товарів, 01.07.2021 року ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» до контролюючого органу подано митну декларацію №UA508040/2021/004745, у якій митну вартість товару декларантом визначено за ціною контракту в сумі 8146,80 доларів США.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» до контролюючого органу, разом з декларацією, подано наступні документи: контракт №СН-UA-19/07/15 від 19.07.2019р., специфікацію від 09.04.2021р. №108, пакувальний лист від 09.04.2021р., інвойс від 09.04.2021р. № MDRNZBRL2109945A, коносамент, прайс-лист від 01.03.2021р., комерційну пропозицію від 30.03.2021р.

Під час перевірки митним органом наданих декларантом на підтвердження митної вартості товару, документів, фахівцями контролюючого органу установлено, що ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості достовірно документальне не підтверджено; декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а надані документи містять розбіжності , а саме: у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі від 09.04.2021р. № MDRNZBRL2109945A немає посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця; поставка товарів здійснюється на умовах CIF «ODESA», відповідно до Інкотермс 2010. Згідно із ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, є, зокрема, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалося страхування). Відповідно до умов поставки CIF згідно з Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту (договору) та продавець повинен надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. Разом з тим, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування, не надано; додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців.

З урахуванням чого, та з метою підтвердження митної вартості товару, заявленої у митній декларації, митним органом на підставі вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України, було зобов`язано декларанта протягом 10-ти календарних днів надати додаткові документи, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листи товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення. Також, ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» було повідомлено про можливість надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

У зв`язку з чим, декларантом додатково до митного органу подано: прайс-лист та комерційну пропозицію.

За результатами розгляду питання щодо митного оформлення, зазначеного у митних деклараціях, товару, Митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів від 01.07.2021р. №UA508040/2021/000149/1, у якому зазначено про неподання декларантом до контролюючого органу наступних документів: якщо здійснювалось страхування страхові документи; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Надаючи оцінку рішенню Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від 01.07.2021р. №UA508040/2021/000149/1, в системному зв`язку з положеннями чинного законодавства України, колегія суддів виходить із такого,

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються процедури визначення митної вартості товарів та правомірності рішень відповідача щодо коригування митної вартості товару, котрий імпортується на митну територію України, та регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, Митним кодексом України передбачено, та встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Частиною 2 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно із ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів убачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, та відмови у митному оформленні, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта, та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Між тим, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які уможливлюють пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зокрема, як з`ясовано колегією суддів, та зазначено вище, під час перевірки митним органом наданих ТОВ "МЕГАОПТСТРОЙ" для підтвердження митної вартості товару, документів, фахівцями контролюючого органу установлено, що декларантом заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості достовірно документальне не підтверджено; декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а надані документи містять розбіжності, а саме: у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі від 09.04.2021р. № MDRNZBRL2109945A немає посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця; поставка товарів здійснюється на умовах CIF «ODESA», відповідно до Інкотермс 2010. Згідно із ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, є, зокрема, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалося страхування). Відповідно до умов поставки CIF згідно з Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту (договору) та продавець повинен надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. Разом з тим, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування, не надано; додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з означеною позицію митного органу, виходячи із такого.

15.07.2019 року між ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» (Покупець) та компанією HEFEI HUALING CO.,LTD (Продавець) укладено контракт №СН-UA-19/07/15, за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець сплатити та прийняти товар холодильне устаткування за номенклатурою, кількістю та вартістю, згідно супровідних документів. Постачання товару здійснюється на умовах СIF ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNIY відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс-2010.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010), введених в дію Міжнародною торговою палатою, за умовами терміну СIF (Cost, Insurance and Freight (named port of destination) «Вартість, страхування і фрахт (назва порту призначення)» здійснюється за умови, якщо продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Згідно умов поставки CIF (Інкотермс 2010) продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити страхування вантажу та оплатити його перевезення.

У даному випадку колегія суддів вважає за доцільне відмітити, що продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. У свою чергу, покупець повинен мати на увазі, що за умовами поставки CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Умовами поставки CIF не заборонено покупцю здійснити додаткове страхування товару з метою мінімізації збитків у разі пошкодження або повної втрати вантажу під час його перевезення.

Як стверджує декларант, витрати на страхування товару понесено постачальником. Вказані витрати включено до ціни контракту.

Згідно із усталеною практикою Верховного суду (постанови від 16.07.2020р. у справі 821/544/18, від 02.07.2020р. у справі № 826/23118/15, від.09.07.2020р. у справі №815/71/18 від 22.07.2021р. у справі №540/1918/20) за умовами поставки товару CIF транспортні витрати і страхування, включаючи страховий платіж, вже включені у вартість товарів. При цьому, у покупця немає обов`язку на укладення договору перевезення та страхування. У зв`язку з чим, вимоги митниці про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірними, а коригування митної вартості з даної підстави необґрунтованим.

Відповідно до ч.5 ст.245 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання митного органу, що у межах спірних правовідносин ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» зобов`язане надавати страхові документи.

Що стосується доводів скаржника про ненадання декларантом до контролюючого органу копії митної декларації країни відправлення та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, апеляційний суд зазначає, що відповідачем не доведено необхідності застосування, у даному випадку, положень частини 3 статті 53 Митного кодексу України щодо додаткового витребування документів.

Між тим, частиною 2 статті 53 Митного кодексу України не передбачено обов`язкове подання під час митного оформлення копій митних декларацій країн відправлення та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Подібні висновки Верховним Судом викладено у постановах від 02.07.2020р. у справі № 826/23118/15, від 16.07.2020р. у справі № 821/544/18, від 24.12.2020р. у справі №815/2609/16.

Також, суд апеляційної інстанції відмічає, що ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» до матеріалів справи додано платіжне доручення в іноземній валюті від 06.07.2021р.№81, яке підтверджує сплату декларантом на користь його контрагента - HEFEI HUALING CO.,LTD грошових коштів у сумі 8146,80 доларів США за імпортований в Україну товар.

Крім того, за наслідками дослідження наявних у матеріалах справи документів, колегією суддів установлено, що імпортований в Україну товар ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» придбано за 8146,80 доларів США за 73 одиниці товару (8146,80доларів США/73шт = 111,60доларів США за одну одиницю товару).

Як стверджує відповідач та убачається із спірного рішення № UA508040/2021/000149/1 від 01.07.2021 року про коригування митної вартості товарів, контролюючий орган, за наслідками дослідження наявної у нього інформації, здійснено посилання на митну декларацію від 03.06.2021р. №UA100380/2021/086291.

Згідно із вказаною митною декларацією аналогічний товар у того ж нерезидента було придбано за 21512,67 доларів США за 72 одиниці (21512,67 доларів США/72шт = 298,78 доларів США за одну одиницю товару).

Із даного приводу, апеляційний суд зазначає, що за сталою практикою Верховного Суду (постанови від 11.11.2021р. у справі №808/1411/17, від 10.06.2021 року у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 року у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок окружного адміністративного суду щодо протиправності спірного рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі № UA508040/2021/000149/1 від 01.07.2021 року про коригування митної вартості товарів та необхідності його скасування.

Установлені у межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано усіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20.10.2021р. у справі №540/3326/21 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано колегією суддів 17.02.2022р.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Крусян А.В.