Справа № 362/4870/21
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 362/4870/21 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Сухарева О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Кобаля М.І., Степанюка А.Г.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Васильківського міськрайонного суду від 01 листопада 2021 року (розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, м. Васильків, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративного позову Міністерства оборони України до Державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Тетяни Олександрівни про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року, Міністерстоа оборони України (далі - позивач) звернулось до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Тетяни Олександрівни (далі - відповідач) про поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 07.08.2014, скасування постанови про повернення виконавчого документа від 27.05.2020 ВП №60196020 стягувачу та зобов`язання вчинити державним виконавцем певні дії для примусового виконання виконавчого листа від 07.08.2014.

Ухвалою від 08.07.2021 адміністративний позов повернуто позивачу через не усунення недоліків, встановлених ухвалою суду від 02.06.2021 (не сплачено судовий збір).

13.09.2021 позивач повторно звернувся до суду із адміністративним позовом з тих же підстав - на дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в частині скасування постанови про повернення виконавчого документа від 27.05.2020 ВП №60196020 стягувачу та зобов`язання вчинити державним виконавцем певні дії для примусового виконання виконавчого листа від 07.08.2014.

Ухвалою суду від 16.09.2021 позов залишено без руху та надано строк позивачу для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 24.09.2021 до суду надійшла уточнений адміністративний позов позовна заява, з усуненими недоліками та 27.09.2021 ухвалою суду відкрито провадження у адміністративній справі.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 01 листопада 2021 року відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду через неповажність причин пропуску такого строку.

Позовну заяву Міністерства оборони України про скасування постанови про повернення виконавчого документа від 27.05.2020 ВП №60196020 стягувачу, винесену державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Т.О. та зобов`язання вчинити державним виконавцем певні дії для примусового виконання виконавчого листа від 07.08.2014 - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просив дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. ст. 122, 287 КАС України.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що предметом звернення до суду є постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.05.2020.

Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду.

За ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, до суду із позовною заявою, що є предметом даного судового розгляду, позивач звернувся 13.09.2021, тобто після спливу 10-денного строку, передбаченого ч. 2 ст. 287 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно до п. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

В зв`язку з викладеним, відсутністю клопотання позивача про поновлення пропущених строків звернення до адміністративного суду, ухвалою від 20.10.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення вказаних недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущених строків звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

29.10.2021 вказане клопотання надійшло до суду першої інстанції.

Згідно клопотання, позивач просить поновити строк для подання адміністративного позову, оскільки державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа ВП №60196020 стягувачу 27.05.2020, про що позивачу стало відомо тільки 21.05.2021 через Автоматизовану систему виконавчих проваджень, оскільки копія вказаної постанови в порушення ст. 28 Закону України «Пров виконавче провадження» до теперішнього часу на адресу позивача не надходила. В зв`язку з чим, 28.05.2021 подано адміністративний позов щодо скасування вказаної постанови, який 08.07.2021 повернуто позивачу через несплату судового збору. Через складну процедуру сплати судового збору Міністерством оборони України, вказаний збір сплачено частинами 15.06.2021 та 02.09.2021, в зв`язку з чим адміністративний позов подано 13.09.2021.

Дослідивши адміністративний позов, додані матеріали, а також клопотання про поновлення строків звернення до суду, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Завданням адміністративного судочинства у силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно до ст. 287 КАС України в справах щодо, зокрема, оскарження постанови органу ДВС про повернення виконавчого документа стягувачу встановлюється спеціальний 10 денний строк звернення до суду.

За змістом статті 122 КАС України законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було достовірно відомо про відкриття 02.10.2019 державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Т.О. виконавчого провадження №60196020 (вказано безпосередньо у клопотанні про поновлення строку).

З метою перевірки стану виконавчого провадження, позивачем один раз 21.04.2020 було направлено запит щодо необхідності застосування до боржника ОСОБА_1 заходів примусового виконання рішення, відповідь на який позивач не отримав.

27.05.2020 державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Т.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа по ВП №60196020 стягувачу.

За твердженням позивача, він дізнався про порушення своїх прав лише 21.05.2021, тобто більше ніж через 1 рік 7 місяців після відкриття виконавчого провадження та майже через 1 рік після винесення оскаржуваної постанови. Перший раз до суду позивач звернувся із позовом 28.05.2021, який повернуто через несплату судового збору, після сплати якого повторно звернувся до суду 13.09.2021, тобто більше ніж через три місяці після дати, коли позивачу нібито стало відомо про порушення його прав, що свідчить про відсутність належної зацікавленості у здійсненні виконавчого провадження, а складна процедура сплати судового збору не може бути визнана поважної причиною такого тривалого пропуску строку звернення до суду.

Згідно усталеної практики ЄСПЛ (рішення «Рябих проти Росії», «Пономарьов проти України», «Каракуц проти України») якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків. Якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, суд не вказав чітких причин такого рішення.

Крім того, право на оскарження не порушується, якщо позивач не цікавиться справою.

При вирішенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку, суд враховує, що позивач є суб`єктом владних повноважень, який має певну структуру та штатну чисельність працівників, що дозволяє організувати належним чином роботу щодо захисту своїх прав та відстоювання інтересів, але позивачем направлено лише один запит до відповідача щодо стану виконавчого провадження, а також зроблено нерегулярний моніторинг Автоматизованої системи виконавчих проваджень (через рік після винесення оскаржуваної постанови).

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивачем таких доказів суду надано не було, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви позивача про поновлення процесуальних строків.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Таким чином, суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду від 01 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 17 лютого 2022 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: М.І. Кобаль

А.Г. Степанюк