Справа № 540/8288/21
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 р.м. ХерсонСправа № 540/8288/21
11 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю: представника відповідача - Оперчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі - відповідач), у якому просить визнати нечинним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.09.2021 №6 на суму 97,00 грн. та №6 на суму 23800,00 грн.

Ухвалою від 22.12.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 19.01.2022 суд призначив розгляд справи у судовому засіданні на 14.02.2022 та викликав свідка.

У судовому засіданні 14.02.2022 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами фактичної перевірки до позивача спірними ППР застосовані штрафні санкції за реалізацію алкогольних напоїв без ліценції, у не визначених для цього місцях та без застосування РРО. Позивачка стверджує, що перевірка та ППР є незаконними із наступних підстав: «…По-перше, оформленого належним чином наказу мені вручено (навіть пред`явлено) не було, як і посвідчень представників органів державної фіскальної служби. По - друге, перевіряючими не повідомлялось скаржнику ні в усному ні в письмовому порядку за результатами яких саме перевірок інших платників податків виявлено факти визначені пп.80.2.1, що стали предметом (підставою) перевірки. По - третє, представниками ДФС не повідомлялось скаржнику ні в усному ні в письмовому порядку, яка саме отримана в установленому законодавством порядку інформація від державних органів або органів місцевого самоврядування послугувала для проведення перевірки. По-четверте, на повідомлялось яка саме отримана в установленому законодавством порядку інформація, що послугувала проведенню перевірки. … Також наголошую, що у зв`язку з безпідставністю проведення перевірки, та відсутністю факту продажу товару, зазначеного в акті, такий акт перевірки мною (позивачем) не підписаний. Вказані вище обставини свідчать про незаконність проведеної перевірки, порушення порядку її проведення і як наслідок прийняття нечинних рішень…».

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що підставою для фактичної перевірки стала доповідна записка начальника управління податкового аудиту. Перед початком перевірки перевіряючими було зроблено розрахункову операцію, придбано 1 пляшку слабоалкогольного ігристого винного напою (6,0-6,9 % алк) ТМ «ТАІРОВО», ємністю 0,75 л, за ціною 97 грн, що підтверджується актом КРО від 14.08.2021 №83. ФОП ОСОБА_1 , після пред`явлення службових посвідчень ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та ознайомлення з направленнями на фактичну перевірку та наказу від 28.07.2021 №818-ж1, відмовилась від підпису направлень та отримання під підпис копії наказу, про що було складено акт відмови від 16.08.2021 №502 у відповідності до законодавства. Відповідно до акта перевірки від 16.08.2021 №3096/21/22/РРО/ НОМЕР_1 встановлено, що в магазині за адресою: АДРЕСА_1 встановлено реалізацію алкогольних напоїв в місці необладнаним РРО в якому фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв; торгівля алкогольними напоями без придбання відповідної ліцензії; проведення розрахункових операцій без застосування РРО, на момент перевірки РРО відсутній взагалі.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

За результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , яка здійснює господарську діяльність в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі прийняті ППР від 23.09.2021, якими до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції:

- №6 за порушення п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій - застосована фінансова санкція згідно п. 1 ст. 17 вказаного Закону у розмірі 10% вартості проданих товарів - вчинене вперше:97 х 10% = 9,7 грн;

- № за порушення: ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії - застосована фінансова санкція у вигляді штрафу згідно ст. 17 вказаного Закону у розмірі 17000 грн; за порушення ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі - місце торгівлі алкогольними напоями не обладнане РРО, в якому фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв/тютюнових виробів - застосована фінансова санкція у вигляді штрафу згідно ст. 17 вказаного Закону у розмірі 6800 гривень.

Не погодившись із цими ППР, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як передбачено підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Порядок проведення фактичних перевірок визначений у статті 80 ПК України.

У пункті 80.1 статті 80 ПК України закріплено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності певних обставин, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі висновків акту фактичної перевірки від 16.08.2021 №3096/21/22/РРО/ НОМЕР_1 (далі акт перевірки), складеного за наслідками проведеної фактичної перевірки, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 27.08.2021 №818-ж1, направлень на проведення фактичної перевірки від 13.08.2021 №1814, №1815 ФОП ОСОБА_1 , яка здійснює господарську діяльність в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач надав суду доповідну записку начальника управління аудиту ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, адресовану в.о. начальника, у якій зазначено: «…При обстеженні торгівельного об`єкту за адресою АДРЕСА_1 було виявлено продажу алкогольних напоїв без отриманій відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями так як вказаний об`єкт та підприємець ФОП ОСОБА_1 відсутній в реєстрі виданих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Пропозиція: Враховуючи наявність певних підстав для проведення фактичної перевірки, передбачених п.п.80.2.5 и.80.2 ст.80 ПКУ вважаємо за необхідне здійснити фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 )…».

Зазначена обставина стала підставою для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки торгівельного об`єкту з продажу алкогольних напоїв за адресою: АДРЕСА_1 .

Також суд вважає помилковим наступне твердження позивачки: «…Відповідно до Пункту 3 Прикінцевих положень Закону N 71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що у 2021 році перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб`єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Обсяг доходу за попередній календарний рік у позивача явно не перевищує 20 млн.грн., а тому відсутні підстави для перевірки…», обмеження, визначені ст. 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 р. N 71-VIII, «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи» стосуються не 2021 року, а 2015-2016 років.

Відтак суд вважає, що у відповідача була наявна інформація про порушення у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тому призначення фактичної перевірки є правомірним.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні па перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

У судовому засіданні в якості свідка була допитана ревізор, яка проводила фактичну перевірку ОСОБА_2 , яка суду повідомила, що прибула для проведення фактичної перевірки за адресою: АДРЕСА_1 . Ревізор придбала в магазині слабоалкогольний напій, розрахунок провела продавець без застосування РРО, склали акт контрольної закупки. Представились продавцю, пред`явили посвідчення, запропонували ознайомитись із наказом та направленнями. Провдавець відмовилась. Пізніше підійшла в магазин ФОП ОСОБА_1 , яка також відмовилась отримувати копію наказу, про що складений акт. Під час перевірки встановили в магазині реалізацію алкогольних напоїв в місці необладнаним РРО в якому фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв; торгівлю алкогольними напоями без придбання відповідної ліцензії; проведення розрахункових операцій без застосування РРО. Порушення зафіксовані в акті перевірки. ФОП відмовилась від його підписання.

Судом встановлено, що у акті фактичної перевірки зафіксовано, що перед початком перевірки перевіряючими була зроблена розрахункова операція: придбано 1 пляшку слабоалкогольного ігристого винного напою (6,0-6,9 % алк) ТМ «ТАІРОВО», ємністю 0,75 л, за ціною 97 грн, що підтверджується актом контрольно-розрахункової операції від 14.08.2021 №83.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Також у акті перевірки зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 , після пред`явлення службових посвідчень ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та ознайомлення з направленнями на фактичну перевірку та наказу від 28.07.2021 №818-ж1, відмовилась від підпису направлень та отримання під підпис копії наказу, про що було складено акт відмови від 16.08.2021 №502

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що ревізорами було дотримано вимоги ПК України щодо порядку проведення фактичної перевірки.

У акті перевірки від 16.08.2021 №3096/21/22/РРО/ НОМЕР_1 встановлено, що в магазині за адресою: АДРЕСА_1 встановлено реалізацію алкогольних напоїв в місці необладнаним РРО в якому фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв; торгівля алкогольними напоями без придбання відповідної ліцензії; проведення розрахункових операцій без застосування РРО, на момент перевірки РРО відсутній взагалі.

Із приводу виявлених порушень, суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі Закон №265) - визначено, що розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Пунктами 1 статті 3 Закону №265 встановлено обов`язок суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції згідно п. 1 ст. 17 вказаного Закону у розмірі 10% вартості проданих товарів - вчинене вперше.

Відтак застосування штрафної санкції у сумі 9,7 грн (97,0 грн. х 10% ) є правомірним.

Відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР) місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Відтак суд приходить до висновку, що за порушення ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі - місце торгівлі алкогольними напоями не обладнане РРО, в якому фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв/тютюнових виробів до позивачки правомірно застосована фінансова санкція у вигляді штрафу згідно ст. 17 вказаного Закону у розмірі 6800 гривень.

Відповідно до ст. 15 Закону №481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ст. 15 Закону №481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання. Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Закону документів. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 17 Закону №481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн. (абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95).

Відтак застосування вказаної санкції до позивачки є правомірним.

Пунктом 86.5 ст. 86 Податкового кодексу, передбачено, що у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки (акт відмови від 16.08.2021 №501).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень/дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Разом із тим у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що спірне рішення/дія/бездіяльність є правомірними, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення та ст. 9 КАС України, якою визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач обґрунтував та довів доказами правомірність спірних рішень, разом із тим, як доводи позивача про незаконність спірних рішень були спростовані відповідачем та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку із чим у задоволенні позову належить відмовити.

За правилами статті 139 КАС України, у разі відмови позивачу у задоволенні позову, судові витрати на його користь стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17 лютого 2022 р.

Суддя Г.М. Морська

кат. 111030700