Справа № 160/25160/21
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ДТЗ" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить:
визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110050/2021/000060/1 від 24.06.2021р.
визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110150/2021/000123/1 від 24.06.2021р.
визнати протиправними та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110050/2021/000064/1 від 09.07.2021р.
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» судові витрати по даній справі, в т.ч. витрати у вигляді оплати професійної правничої допомоги.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач без відповідних правових підстав відмовив у визначенні митної вартості товарів за основним методом за ціною договору, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей та ознак підробки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Позивач наголошує на тому, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів не містить жодного обґрунтування та мотивів його прийняття. Позивач зазначає, що суперечність стосовно умов оплати товару у документах, наданих до митного оформлення, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта. Згідно умов поставки FOB продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту всі витрати та ризики чи пошкодження товару повинен нести покупець. Ціна FOB складається з закупівельної ціни товару, упаковки, маркування, отримання ліцензій та дозволів, держмита та інших митних зборів, податків, витрат на транспортування до порту відправлення, фрахт судна, завантаження та розміщення товару на кораблі, розвантаження у порту прибуття, оплати перевірнику при транспортування до складу або магазину. Витрати на транспортування по країні продавця та завантаження на борт судна не потребують додаткового підтвердження. Копія декларації країни відправлення це додатковий документ, що надається на запит митного органу та не надання такої декларації не може бути підставою для невизнання заявленої митної вартості товарів, оскільки така вартість повністю підтверджується поданими позивачем документами. Позивачем надано до митного органу документи, які повністю підтверджуються вартість транспортування товару до території України. До митної вартості товару не включаються витрати на транспортування товару після його ввезення на територію України. Прайс-лист є документом довільної форми і чинним законодавством не передбачено типової форми прайс-листів. Не надання запитуваних митним органом додаткових документів не є самостійною та достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості товарів. Митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару.
Раніше товариством уже декларувався товар, поставки якого здійснювались відповідно до зовнішньоекономічного Контракту від 23.09.2020 №SGG2020/1 між ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» з компанією - виробником з «SHENZHEN GBC GLORY BUSINESS CORP. LTD.» за ЕМД № UA110150/2021/006948 від 06.05.21p. та №UA110150/2021/004371 від 23.03.21p., разом з якими митниці надавалась сканована копія Контракту, завірена в установленому законодавством порядку. У rp. 44 ЕМД № UA110050/2021/005809 від 15.06.2021р. та ЕМД №UA 110050/2021/006504 від 07.07.2021р. зазначений даний Контракт з позначкою «m», яка свідчить про внесення до графи відомостей щодо документу, який надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів. Тож, сканована копія Контракту була у розпорядженні митного органу, про що її було повідомлено декларантом у ЕМД, тому твердження про порушення ч.2 ст. 53 MKY в даному контексті є помилковим.
Крім того, разом з листами №581 від 18.06.21р. та №645 від 08.07.2021р. товариством було повторно надано до митниці скановану копію Контракту, засвідчену у встановленому законодавством порядку.
Специфікою декларування спірної товарної партії є те, що її поставка в Україну відповідно до умов Контракту (п. 2.1) здійснювалася декількома партіями на підставі Специфікацій.
Сторонами Контракту була укладена додаткова угода № 2 від 17.05.2021 р., відповідно до якої Сторони змінили умови оплати за товар, визначені у Специфікації та виклали їх у іншій редакції попередня оплата та кінцева оплата товару протягом 90 днів з моменту поставки товару.
Щодо зауважень митниці стосовно перевантаження контейнерів, то відповідно до пунктів 4.3 договору перевезення №1510/912/2019 від 15.10.19 р. та договору перевезення №75-2512-2020 від 25.12.2020р., а також пункту 4.1 договору ТЕО №337-К від 01.10.2019р. у разі перевантаження (перевалки) контейнера (контейнерів) на інше судно в проміжному порту, вартість даного перевантаження включається в загальну вартість морського перевезення (фрахту), зазначену в рахунку (інвойсі) і акті виконаних робіт. Тож, перевантаження контейнерів на інше судно у порту перевалки відноситься до основних умов перевезення, узгоджених Сторонами Контракту і не потребує відображення у окремому комерційному чи транспортному документі. Зазначеня в інвойсі на оплату фрахту номера Заявки на перевезення не є обов`язковою вимогою і відсутність таких номерів в інвойсах і ніяким чином не впливає на числові значення складових митної
вартості. Коносаменти, копії яких були надані митниці, і за якими здійснювалось морське перевезення, є єдиним та достатнім документом, що підтверджує здійснення такого перевезення.
Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
У матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву, якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. При проведенні митного оформлення митних декларацій позивача автоматизованою системою аналізу та управління ризиками сформовано декілька критеріїв ризику по даних митних деклараціях, а саме: необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості, витребування документів, які підтверджують митну вартість. Відповідач вказує на те, що оскаржувані позивачем рішення прийнято у зв`язку з наступним:
сканована копія зовнішньоекономічного контракту від 23.09.2020 №8СС2020/1, заявлена декларантом в графі № 44 ЕМД від 15.06.2021 №ПА110050/2021/005809 під кодом 4104 (як із компанією - виробником), в порушення вимог п.2.2 ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості митному органу не надавалась;
загальна фактурна вартість оцінюваних товарів, заявлена у ЕМД не підтверджується з відомостями специфікацій від 19.02.2021 № 2021-1Р та № 2021-Іг;
позивачем не здійснено оплату поставленого товару відповідно до умов зовнішньоекономічного договору 100% попередня оплата;
оплата за товар здійснена після відвантаження товару на борт судна, що не відповідає погодженим сторонами умовам оплати (100% передплата);
документи надані декларантом свідчать про перевантаження товару під час його транспортування; у коносаментах відсутня інформація про перевантаження товару; у коносаменті вказано також найменування третьої компанії, що може свідчити про залучення третіх осіб для перевезення вантажу та додаткові витрати на транспортування; декларантом не надано документів стосовно оплати перевезення товару;
прайс-лист та комерційна пропозиціямістить цінову інформацію виключно на товари, що заявлені до митного оформлення;
додаткова угода від 17.05.2021 №2 до контракту від 23.09.2020 №SGG2020/1, якою змінено умови оплати за відвантажений Продавцем товар підписана вже після завантаження товару на борт суден; інших документів, згідно сформованого списку митниці, декларантом не надано;
митним органом для визначення митної вартості товарів застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів;
під час проведення консультації декларант листами додатково надав наступні документи: прайс-лист, комерційну пропозицію, зовнішньоекономічний договір (контракт), додаткову угоду до контракту. Також вищезазначеними листами Позивачем надані пояснення щодо виявлених митницею невідповідностей та зазначено, що будь-які інші документи у ході митного оформлення товару у 10-денний термін надаватись не будуть.
Ухвалою суду від 02.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; позивач подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
23.09.2020 року ТОВ «ПК «ДТЗ» (м. Дніпро) (Покупець) уклало з компанією SHENZHEN GBC GLORY BUSINESS CORP., LTD. (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт № SGG2020/1 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
В подальшому, компанією SHENZHEN GBC GLORY BUSINESS CORP., LTD, відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікацій: № 2021-1D від 19.02.2021р., № 2021-1-z від 19.02.2021р., № 2021-1.1-z від 23.03.2021р. № 2021-1.2-z від 02.04.21р.; рахунків-фактур: № BGBC2021-1D від 02.04.2021р., № BGBC2021-1E від 02.04.2021р., № BGBC2021-1F від 06.04.2021р., № BGBC2021-1G від 16.04.21Р., №BGBC2021-1H від 16.04.21р. було здійснено поставку ТОВ «ПК «ДТЗ» партій товарів (велосипеди, запчастини).
Усі зазначені товарні партії поставлялись на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил ІНКОТЕРМС 2010.
З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, ТОВ ПК ДТЗ, було задекларовано до митного поста Дніпровської митниці партії отриманого товару за електронними митними деклараціями (ЕМД), а саме:
1. За ЕМД № UA110050/2021/005809 від 15.06.2021.: - Товари №1-№14 (графи 31 ЕМД). Митна вартість зазначеного товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме:
декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № SGG2020/1 від 23.09.2020 р.; додаток (специфікація) до нього № 2021-1D від 19.02.2021р. та № 2021-1-z від 19.02.2021р.; рахунки - фактури № BGBC2021-1D від 02.04.2021р., № BGBC2021-1E від 02.04.2021р., № BGBC2021-1F від 06.04.2021р..; пакувальні листи (3шт.); платіжне доручення №467 від 18.05.2021р.
Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України
Листом № 581 від 18.06.2021р. ТОВ «ПК «ДТЗ» надало митниці: повторно контракт № SGG2020/1 від 23.09.2020 р., додаткову угоду №2 від 17.05.21р., Специфікацію №2021-1С від 19.02.21р., комерційну пропозицію та прайс-лист, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
2. За ЕМД № UA 110150/2021/009774 від 23.06.2021р.: - Товари №1-№6 (графи 31 ЕМД). Митна вартість зазначеного товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме:
декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № SGG2020/1 від 23.09.2020 р.; додаток (специфікація) до нього № 2021-1D від 19.02.2021р. та № 2021- 1.1-z від 23.03.2021р.;додаткова угода №2 від 17.05.21р.; рахунок - фактура № BGBC2021-1G від 16.04.2021р.; пакувальний лист; платіжне доручення №467 від 18.05.2021р.
Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємство надало митниці: договір перевезення вантажу морським транспортом №75-2512-2020 від 25.12.2020р.; коносамент №1КТ122839 від 03.05.2021р.; заявку на міжнародне морське перевезення № 5 від 23.04.2021р.; рахунок № 75-2104-017/1 від 11.06.2021р.; акт виконаних робіт від 15.06.2021р.; довідку про транспортні витрати від 08.06.2021р.
Листом № 596 від 23.06.2021р. ТОВ «ПК «ДТЗ» додатково надало митниці комерційну пропозицію, прайс-лист, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
3. За ЕМД № UA 110050/2021/006504 від 07.07.2021р.: Товари № 1-№7 (графи 31 ЕМД). Митна вартість зазначеного товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме:
декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № SGG2020/1 від 23.09.2020 р.; додаток (специфікація) до нього № 2021-1D від 19.02.2021р. та № 2021- 1.2-z від 02.04.2021р.;додаткова угода №2 від 17.05.21р.; рахунок - фактура № BGBC2021-1Н від 16.04.2021р.; пакувальний лист; платіжне доручення №467 від 18.05.2021р.
Листом № 645 від 08.07.2021р., ТОВ «ПК «ДТЗ» надало митниці повторно контракт № SGG2020/1 від 23.09.2020 р., Специфікацію №2021-1С від 19.02.21р. та додатково комерційну пропозицію і прайс-лист, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
За наслідками розгляду наданих позивачем документів відповідач прийняв оскаржувані рішення, якими визначив митну вартість товару на підставі резервного методу.
Підстави для прийняття оскаржуваних рішень відповідачем є наступними:
сканована копія зовнішньоекономічного контракту від 23.09.2020 №8СС2020/1, заявлена декларантом в графі № 44 ЕМД від 15.06.2021 №ПА110050/2021/005809 під кодом 4104 (як із компанією - виробником), в порушення вимог п.2.2 ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості митному органу не надавалась;
загальна фактурна вартість оцінюваних товарів, заявлена у ЕМД не підтверджується з відомостями специфікацій від 19.02.2021 № 2021-1Р та № 2021-Іг;
позивачем не здійснено оплату поставленого товару відповідно до умов зовнішньоекономічного договору 100% попередня оплата;
оплата за товар здійснена після відвантаження товару на борт судна, що не відповідає погодженим сторонами умовам оплати (100% передплата);
документи надані декларантом свідчать про перевантаження товару під час його транспортування; у коносаментах відсутня інформація про перевантаження товару; у коносаменті вказано також найменування третьої компанії, що може свідчити про залучення третіх осіб для перевезення вантажу та додаткові витрати на транспортування; декларантом не надано документів стосовно оплати перевезення товару;
прайс-лист та комерційна пропозиціямістить цінову інформацію виключно на товари, що заявлені до митного оформлення;
додаткова угода від 17.05.2021 №2 до контракту від 23.09.2020 №SGG2020/1, якою змінено умови оплати за відвантажений Продавцем товар підписана вже після завантаження товару на борт суден; інших документів, згідно сформованого списку митниці, декларантом не надано;
митним органом для визначення митної вартості товарів застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів.
Суд зазначає, що з 01.06.2012 року відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст. 53 МК україни).
В силу частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 МК України).
Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Правильному застосуванню вказаної норми може сприяти розуміння логіки правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним в постанові від 01.10.2013 р. у справі № 21-354а13.
У вказаній постанові Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, вказує далі Верховний Суд України, митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
В постановах від 15.10.2013 р. у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 р. у справі № 21-342а13 Верховний Суд України за результатами аналізу Митного кодексу України 2002 року зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.
Аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.
При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Таким чином, у разі виявлення відповідачем розбіжності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, останній вправі витребувати від декларанта додаткові документи та здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують сумнів у правильності визначення митної вартості товарів.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 31.03.2015 року по справі № 21-127а15 та від 31.03.2015 року по справі № 21-53а15, разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Оскільки відповідач виявив розбіжності у поданих позивачем документах, а саме: розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, розбіжності відповідно до обраного методу визначення митної вартості, що вказані судом вище, а тому вправі був направити відповідні запити до позивача.
Щодо доводів відповідача про те, що декларантом не надано до митного органу зовнішньоекономічного контракту, то суд зазначає наступне.
Зазначені твердження митниці є необґрунтованими, оскільки, по- перше, раніше позивачем уже декларувався товар, поставки якого здійснювались відповідно до зовнішньоекономічного Контракту від 23.09.2020 №SGG2020/1 між ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» з компанією - виробником з «SHENZHEN GBC GLORY BUSINESS CORP. LTD.» за ЕМД № UA110150/2021/006948 від 06.05.21p. та №UA110150/2021/004371 від 23.03.21p., разом з якими митниці надавалась сканована копія Контракту, завірена в установленому законодавством порядку.
У rp. 44 ЕМД № UA110050/2021/005809 від 15.06.2021р. та ЕМД №UA 110050/2021/006504 від 07.07.2021р. зазначений даний Контракт з позначкою «m», яка свідчить про внесення до графи відомостей щодо документу, який надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів. Тож, сканована копія Контракту була у розпорядженні митного органу, про що її було повідомлено декларантом у ЕМД, тому твердження про порушення ч.2 ст. 53 MKY в даному контексті є помилковим.
Крім того, разом з листами №581 від 18.06.21р. та №645 від 08.07.2021р. позивачем було повторно надано до митниці скановану копію Контракту, засвідчену у встановленому законодавством порядку.
За вказаних обставин судом відхиляються дані доводи відповідача.
Стосовно доводу відповідача - загальна фактурна вартість оцінюваних товарів, заявлена у ЕМД не підтверджується з відомостями специфікацій від 19.02.2021 № 2021-1Р та № 2021-Іг; позивачем не здійснено оплату поставленого товару відповідно до умов зовнішньоекономічного договору 100% попередня оплата; оплата за товар здійснена після відвантаження товару на борт судна, що не відповідає погодженим сторонами умовам оплати (100% передплата), то суд зазначає наступне.
Специфікою декларування спірної товарної партії згідно першої ЕМД є те, що її поставка в Україну відповідно до умов Контракту (п. 2.1) здійснювалася декількома партіями на підставі Специфікацій: № 2021-1D від 19.02.21 р. (велосипеди) та № 2021-1-z від 19.02.2021p., які відповідно до п. 5.1. Контракту є єдиною підставою для здійснення оплати за товар. Загальна вартість товару відповідно до Специфікації № 2021-1D від 19.02.21 р. (велосипеди) становить 151724,50 дол. США, а відповідно до Специфікації № 2021-1-z від 19.02.2021 р. становить 559,45 дол. США.
Щодо здійснення оплати за товар за Специфікацією №2021-1-z, то відповідно до узгоджених у ній умов, вона повинна бути здійснена протягом 90 днів з моменту поставки товару, тобто термін здійснення оплати на момент декларування не сплинув, а відтак оплата здійснена товариством не була, надання банківського платіжного документу не було можливе через його відсутність у позивача.
Після прийняття рішення про коригування митної вартості №UA110050/2021/000060/1, оплата за Специфікацією №2021-1-z була проведена, що підтверджується платіжним дорученням №550 від 29.06.21р.
Специфікою декларування спірної товарної партії згідно другої ЕМД є те, що її поставка в Україну відповідно до умов Контракту (п. 2.1) здійснювалася декількома партіями на підставі Специфікацій: № 2021-1D від 19.02.21 р. (велосипеди) та № 2021-1.1-z від 23.03.2021p., які відповідно до п. 5.1. Контракту є єдиною підставою для здійснення оплати за товар. Загальна вартість товару відповідно до Специфікації № 2021-1D від 19.02.21 р. (велосипеди) становить 151724,50 дол. США, а відповідно до Специфікації № 2021-1.1-z від 23.03.2021 р. становить 2,60 дол. США.
На кожну окрему партію з загальної товарної партії Продавець виставляв окремий рахунок на оплату товару для підтвердження найменування, кількості та вартості товару, що до неї входить. В даному випадку Продавцем було виставлено рахунок від 16.04.2021 № BGBC2021-1G на суму 9254,60 дол. США на фактично поставлену товарну партію.
Щодо здійснення оплати за товар за Специфікацією №2021-1.1-z, то відповідно до узгоджених у ній умов, вона повинна бути здійснена протягом 90 днів з моменту поставки товару, тобто термін здійснення оплати на момент декларування не сплинув, а відтак оплата здійснена товариством не була, надання банківського платіжного документу не було можливе через його відсутність у позивача.
Після прийняття рішення про коригування митної вартості № UA110150/2021/000123/1 оплата за Специфікацією №2021-1.1-z була проведена, що підтверджується платіжним дорученням №550 від 29.06.21р.
Специфікою декларування спірної товарної партії згідно третьої ЕМД є те, що поставка товарної партії також здійснювалася декількома партіями на підставі Специфікації № 2021-1D від 19.02.21р. (велосипеди) і Специфікації № 2021-1.2-z від 02.04.2021р., які відповідно до п. 5.1. Контракту є єдиною підставою для здійснення оплати за товар. Загальна вартість товару відповідно до Специфікації № 2021-1D від 19.02.21р. (велосипеди) становить 151724,50 дол. США, а відповідно до Специфікації № 2021-1.2-z становить 3321,76 дол. США.
Відповідно до умов Специфікації №2021-1D від 19.02.21р. передбачалась 100% попередня оплата за товар. Загальна вартість товару по Специфікації становить 151724,50 дол. США.
Щодо здійснення оплати за товар за Специфікацією №2021-1.2-z, то відповідно до узгоджених у ній умов, вона повинна бути здійснена протягом 90 днів з моменту поставки товару, тобто термін здійснення оплати на момент декларування не сплинув, а відтак оплата здійснена товариством не була, надання банківського платіжного документу не було можливе через його відсутність у товариства.
Крім того, сторонами контракту була укладена додаткова угода №3 від 09.07.2021 року, відповідно до якої Сторони змінили умови оплати за товар, визначені у Специфікації №2021-1.2-z та виклали їх у іншій редакції, а саме: оплата протягом 360 днів з моменту поставки.
Суд зазначає, , що не має будь яких підстав вважати, що дати здійснення оплати за товар впливають на ідентифікацію товару і визначення його митної вартості
У пункті 3 висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Умови поставки товару FOB, тобто ціна товару складається із: закупівельної ціни товару, упаковки, маркування, отримання ліцензій та дозволів, держмита та інших митних зборів, податків (імпортні та експортні), витрат на транспортування в порт відправлення, фрахт судна, завантаження та розміщення товару на кораблі, розвантаження у порту прибуття, оплати перевізнику при транспортуванні до складу або магазину.
Таким чином, складовими митної вартості товару за умовами поставки FOB є інвойс на вартість товару та витрати на перевезення (фрахт) товару у порт призначення до кордону України.
За вказаних обставин судом відхиляються вказані вище доводи відповідача.
Стосовно доводу відповідача декларант не надав копію митної декларації країни відправлення, то суд зазначає наступне.
Не надання копії декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої митної вартості товару, оскільки така вартість повністю підтверджується поданими позивачем документами при проходженні митних формальностей, а надання такої митної декларації не є обов`язковим ща вказаних обставин підтвердженням митної вартості товару.
За вказаних обставин судом відхиляється вказаний довод відповідача.
Стосовно доводу відповідача про те, що декларантом не надано належних документів на підтвердження транспортних витрат в т.ч. і додаткових витрат, то суд зазначає наступне.
У пункті 14 висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, вказано, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
У матеріалах справи містяться договори на перевезення вантажу, заявки на перевезення вантажу, довідки про транспортні витрати, рахунки фактура на оплату вартості транспортування товару та акти виконаних робіт стосовно транспортування товару.
Вказані документи визначають витрати на транспортування товару, які поніс позивач.
Перевантаження товару не вплинуло на вартість товару, оскільки перевантаження товару окремо не включено до інвойсів на перевезення товару.
За договором №1510/912/2019 єдиним перевізником виступає компанія «Global
Container Lines Latvija SIА», а за договором ТЕО №337-К єдиним перевізником виступає компанія «OU GEOSERVICE».
Крім того, у зауваженнях митниці відсутня будь-яка аргументація щодо того, яким чином зазначення в коносаментах компаній «ICS LTD» та «FOSDYKE GROUP» впливає на числові значення транспортної складової, як складової митної вартості, а тому вимога про надання договорів з даними компаніями є необґрунтованою та безпідставною.
За вказаних обставин судом відхиляється даний довод відповідача.
Стосовно доводів відповідача - прайс-лист наданий декларантом міститься виключно інформацію про ціни поставленого декларанту товару, то суд зазначає наступне.
У пункті 13 висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, вказано, що з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності органам доходів і зборів заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прайс-лист з мотивів його недопустимості у зв`язку з наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).
За вказаних обставин судом відхиляється даний довод відповідача.
Стосовно доводів відповідача - декларантом не надано інформації про вартість навантаження, маркування товару, доставки товару до порту відвантаження, то суд зазначає наступне.
Умови поставки товару FOB, тобто ціна товару складається із: закупівельної ціни товару, упаковки, маркування, отримання ліцензій та дозволів, держмита та інших митних зборів, податків (імпортні та експортні), витрат на транспортування в порт відправлення, фрахт судна, завантаження та розміщення товару на кораблі, розвантаження у порту прибуття, оплати перевізнику при транспортуванні до складу або магазину.
Таким чином, складовими митної вартості товару за умовами поставки FOB є інвойс на вартість товару та витрати на перевезення (фрахт) товару у порт призначення до кордону України.
Таким чином, судом відхиляється вказані заперечення відповідача.
Одночасно суд зазначає, що наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
У зв`язку з чим судом встановлено, що відомості надані позивач стосовно митної вартості товарів є об`єктивними, піддаються обчисленню та підтверджуються документально.
У Довідці щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, зазначено, що орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Отримана з Центральної бази даних ЄАІС Міндоходів інформація про вантажну митну декларацію, на яку орган доходів і зборів посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару дійсно було імпортовано до України.
При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), відповідач повинен довести, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
У ситуації з рішенням про коригування митної вартості товарів орган доходів і зборів повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів, та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МКУ, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості.
Отже, що при обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
На підставі викладеного оскаржуване рішення не може вважатися обгрунтованими та таким, що відповідає п.3 ч.2 ст. 2 КАС України.
За вказаних обставин суд задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги повністю.
Згідно з ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
Позивачем до закінчення судових дебатів подано заяву про те, що документи, підтверджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, будуть надані потягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду.
За вказаних обставин суду відповідності до частини 6 статті 246 КАС України вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу на 21.02.2022 на 11:00 год. та зобов`язати позивача надати суду належним чином засвідчені докази понесення витрат на правничу допомогу до 15.02.2022 року включно.
Керуючись ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110050/2021/000060/1 від 24.06.2021р.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110150/2021/000123/1 від 24.06.2021р.
Визнати протиправними та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110050/2021/000064/1 від 09.07.2021р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.

Рішення не набрало законної сили

Помічник судді Лісна А.М.