Справа № 461/10542/21
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючої судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Береза П.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2022 року частково задоволено адміністративний позов, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху ЕАО № 4690237 від 26 серпня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасовано, а справу про адміністративне правопорушення - закрито.У задоволенні решти вимог відмовлено.

ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просить ухвалити у справі додаткове рішення щодо вирішення позовної вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у виді компенсації за відрив від звичайних занять.

Дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як вбачається з матеріалів заяви, позивач покликається на те, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено мінімальну заробітну плату з 1 січня у місячному розмірі - 6500 грн.; у погодинному розмірі - 39,26 грн.

Позивач зазначає, що на підготовку, написання, роздрук, виготовлення копій та подачі позовної заяви та процесуальних документів до суду ним було затрачено 62 години, що становить 2434,12 грн, а також вказує, що на проїзд приміським автобусом з с. Басівка до вул. Чоловського, 2 м. Львова він витрачав 2 години та у зворотному напрямку ще 2 години, отже на одне судове засідання позивач витрачав 4 години, що становить 157,04 грн. Крім цього вказує, що вартість проїзду із с. Басівка до м. Львова коштує 15 грн. та у зворотному напрямку також 15 грн, а тому на прибуття на одне судове засідання на проїзд було ним витрачено 30 грн.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 1 ст. 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Однак, надані позивачем до суду докази не підтверджують зазначених у заяві обставин.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», суд вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Відповідно до частини четвертої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір заявлених позивачем судових витрат у виді компенсації за відрив від звичайних занять є недоведеним та не підтвердженим належними, достатніми та допустимими доказами, а тому в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 241-243, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Волоско І.Р.