Справа № 826/26018/15
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Державного підприємства Завод «Арсенал» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - позивач, ГУ ПФУ в м. Києві) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства Завод «Арсенал» (далі по тексту - відповідач, ДП Завод «Арсенал») в якому просило стягнути з ДП Завод «Арсенал» заборгованості зі сплати різниці фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у загальному розмірі 348 493,60 грн., з яких: за Списком №1 - 160 185,42 грн., за Списком №2 - 188 308,18 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року в задоволенні значеного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про продовження строку розгляду апеляційної скарги ГУ ПФУ в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства оборонної промисловості СРСР від 13.01.1975 № 4 на базі заводу «Арсенал» ім. В.І. Леніна створено виробниче об`єднання «Завод Арсенал».

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.1991 № 227 «Про заходи щодо виконання Закону України «Про підприємства» та відповідно до Закону України від 10.09.1991 № 1540-ХІІ «Про підприємства», учасники об`єднання, в тому числі головна структурна одиниця завод «Арсенал», перереєстрували свої статути і вийшли зі складу об`єднання.

Відповідно до Статуту виробничого об`єднання «Завод Арсенал», затвердженого головою Держоборонпроммашу України 14.11.1991, до складу об`єднання крім інших входили: Завод «Арсенал» ім. В.І. Леніна - головна структурна одиниця та Центральне конструкторське бюро - структурна одиниця.

Суб`єкти господарювання, що входили до складу зазначеного об`єднання, були самостійними і мали статус юридичної особи, діяли на підставі своїх статутів.

У грудні 1993 року Міністерством машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України затверджено статут Державного підприємства «Завод «Арсенал», зареєстрований Печерською районною державною адміністрацією міста Києва 07.04.1994.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.1998 № 987 центральне конструкторське бюро «Арсенал» перетворене на казенне підприємство «Центральне конструкторське бюро «Арсенал», а розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2009 № 525-р - на КП СПБ «Арсенал».

Відповідно до пункту 2 вищевказаного розпорядження вирішено реорганізувати ДП завод «Арсенал» і державне науково-дослідне підприємство «Український технологічний центр оптичного Приладобудування» шляхом приєднання до казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал», а також Національне космічне агентство України зобов`язано здійснити в установленому порядку заходи, пов`язані з реорганізацією зазначених підприємств, та подати Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо внесення змін до актів законодавства у зв`язку з прийняттям цього розпорядження.

28.05.2009 наказом НКАУ «Про реорганізацію ДП завод «Арсенал» № 141 (далі - Наказ № 141) на виконання Розпорядження № 525-р реорганізовано завод «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал», припинено діяльність державного підприємства завод «Арсенал». 16.11.2009 комісією з припинення заводу «Арсенал» та КП СПБ «Арсенал» було підписано передавальний акт передання всього майна, прав та обов`язків заводу «Арсенал» до КП СПБ «Арсенал» в результаті приєднання, затверджений наказом НКАУ від 18.11.2009 № 376.

Відповідно до пункту 2 зазначеного акта комісія передала, а КП СПБ «Арсенал» прийняло все майно, права та обов`язки об`єкта приєднання заводу «Арсенал» згідно з даними результатів інвентаризації станом на 01.06.2009 та балансу заводу «Арсенал» станом на 01.10.2009, а 24.11.2009 до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення юридичної особи заводу «Арсенал».

24.03.2011 року Київським апеляційним адміністративним судом було винесено постанову у справі № 2а-6913/09/2670, якою задоволено позов Первинної профспілкової організації заводу «Арсенал» до Кабінету Міністрів України, НКАУ, третя особа на стороні відповідачів КП СПБ «Арсенал», про часткове визнання незаконним пункту 2 Розпорядження № 525-р та Наказу № 141. Визнано незаконним та скасовано положення пункту 2 Розпорядження № 525-р у частині реорганізації заводу «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал». Визнано незаконним та скасовано Наказ № 141.

19.05.2011 державним реєстратором скасовано реєстрацію щодо припинення юридичної особи - ДП завод «Арсенал».

Згідно з наказом Державного космічного агентства України від 26.12.2011 № 411 завод «Арсенал» поновив свою діяльність внаслідок виділення з КП СПБ «Арсенал». 29.02.2012 складено розподільчий баланс прав та обов`язків між КП СПБ «Арсенал» та ДП заводом «Арсенал», затвердженим наказом Державного космічного агентства України від 07.09.2012 № 327.

Так, стаж роботи на ВО «Завод Арсенал» для призначення пенсії на пільгових умовах за пунктом «а» статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закону № 1788-XII) набули наступні працівники: ОСОБА_1 (з 12.04.1978 по 24.01.2007), ОСОБА_2 (з 27.03.1978 по 10.01.2007), ОСОБА_3 (з 05.04.1993 у по день видачі довідки), ОСОБА_4 (з 01.12.1986 по день видачі довідки), ОСОБА_5 (з 01.01.1979 по 27.07.1999), ОСОБА_6 (з 04.01.1987 по 16.08.2007), ОСОБА_7 (з 21.12.1978 по 05.07.1993), ОСОБА_8 (з 19.06.1982 по 15.12.1997), ОСОБА_9 (з 01.12.1980 року по день видачі довідки), ОСОБА_10 (з 24.07.1978 по 17.04.1996), ОСОБА_11 (з 01.08.2008 по 31.10.2008), ОСОБА_12 (з 04.11.1983 по 27.10.1995), ОСОБА_13 (з 03.01.1984 по 12.03.1994), ОСОБА_14 (з 01.03.1982 по 06.02.1998), ОСОБА_15 (з 01.8.1982 по 07.02.1995), ОСОБА_16 (з 13.08.1981 по 06.04.1995), ОСОБА_17 (з 13.06.1986 по 14.11.1987), ОСОБА_18 (з 09.03.1977 по день видачі довідки), ОСОБА_19 (з 21.04.1986 по 31.07.1996).

У свою чергу, стаж роботи на ВО «Завод Арсенал» для призначення пенсії на пільгових умовах за пунктами «б»-«з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ набули наступні працівники: ОСОБА_20 (з 01.02.1997 по 04.09.1992), ОСОБА_21 (з 03.12.1981 по день видачі довідки), ОСОБА_22 (з 01.10.1985 по день видачі довідки), ОСОБА_23 (з 01.10.1977 по 27.10.1997), ОСОБА_24 (з 05.04.1984 по 02.03.1992), ОСОБА_25 (з 01.02.1980 по 01.03.1996), ОСОБА_26 (з 13.08.1980 року 02.04.1995), ОСОБА_27 (з 10.06.1981 по 13.03.1995), ОСОБА_28 (з 15.03.1991 по 23.01.1997), ОСОБА_29 (з 15.06.1980 по 01.10.1987, з 03.11.1997 по 21.01.2003), ОСОБА_30 (з 01.05.1984 по 15.09.1985, з 03.07.1987 по 02.11.2010), ОСОБА_31 (з 12.07.1977 по 30.11.2011), ОСОБА_32 (з 01.12.1997 по 06.07.1995), ОСОБА_33 (з 12.12.1987 по 19.07.2000), ОСОБА_34 (з 01.07.1982 по 31.08.1989, з 01.01.1990 по 13.12.1999), ОСОБА_35 (з 01.02.1985 по 20.12.1999), ОСОБА_36 (з 01.03.1997 по 09.12.1993), ОСОБА_37 (з 18.08.1997 по 02.11.2007), ОСОБА_38 (за період з 02.03.1981 по 01.11.1994), ОСОБА_39 (з 05.05.1980 по 21.08.1992), ОСОБА_40 (з 01.02.1978 по 03.05.1992), ОСОБА_41 (з 23.07.1976 по 03.02.1994), ОСОБА_42 (з 05.02.1985 по 12.02.2001), ОСОБА_43 (з 01.08.1985 по 01.08.1992), ОСОБА_44 (з 12.05.1980 по 24.06.1997), ОСОБА_45 (з 17.10.1983 по 27.09.1993).

Згідно з картками особового рахунку страхувальника по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списками №1 та №2 за період з 01.07.2015 по 25.11.2015 та розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ за червень-листопад 2015 року, що були отримані відповідачем згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, загальна заборгованість ДП завод «Арсенал» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 25.07.2015 по 25.11.2015 становить 348 493,60 грн., в тому числі за Списком №1 - 160 185,42 грн., за Списком №2 - 188 308,18 грн.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем суми на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону № 1788-ХІІ, за вказаний період, у розмірі 348 493,60 грн., пенсійний орган звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи вищевикладене та те, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону № 1788-ХІІ за період з 01.07.2015 по 25.11.2015 та за червень-листопад 2015 року за Списком 1 та Списком 2, у розмірі 348 493,60 грн. є невірними, стягнення на підставі таких розрахунків є неможливим, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Процедура стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначена в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (далі по тексту - Інструкція № 21-1).

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції № 21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

При цьому, стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону № 1788-ХІІ, які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Згідно з пунктом 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.5 Інструкції визначено, що розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Згідно з абзацом першим пункту 6.7 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць

Крім того, у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона «Крим»). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства (пункт 6.8 Інструкції).

Між тим облік платежів (нарахованих, сплачених) по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій здійснюється спеціалістом відділу обліку надходження платежів органів Пенсійного фонду здійснюється в автоматичному режимі в хронологічному порядку за датами здійснення операцій на підставі документів, які підтверджують правильність та своєчасність цих операцій відповідно до Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 27.09.2010 №21-2, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за №988/18283.

За змістом частин 1, 2 статті 109 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Згідно з вимогами частини 3 статті 109 ЦК України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що на обсяг відповідальності в спірних правовідносинах впливає період набуття стажу на тому чи іншому підприємстві та розмір переходу за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків внаслідок виділу.

Під час перегляду даної справи та направлення її на новий розгляд Верховним Судом зазначено, що суди мали дослідити і надати правову оцінку цим обставинам та перевірити, на якому з підприємств працював кожен пенсіонер, де і в якому розмірі він набув стаж для призначення пенсії на пільгових умовах, яке саме підприємство надавало довідки про наявний трудовий стаж при призначенні пенсії та у зв`язку з чим, яке майно (і на яку суму), права і обов`язки передані відповідачу за розподільчим балансом від 29.02.2012 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_46 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , ОСОБА_26 , ОСОБА_43 , ОСОБА_45 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , набули пільговий стаж за Списком № 2 на ВО «Завод Арсенал».

У свою чергу, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 набули пільговий стаж за Списком № 1 на ВО «Завод Арсенал».

ОСОБА_31 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_30 , ОСОБА_40 набули пільговий стаж за Списком № 2 на КП СПБ «Арсенал».

ОСОБА_35 , ОСОБА_37 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_42 та ОСОБА_44 , набули пільговий стаж за Списком № 2 на ДП Завод «Арсенал».

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_47 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 набули пільговий стаж за Списком № 1 на ДП завод «Арсенал».

Після виділу ДП Завод «Арсенал» було повернуто лише 26 % основних засобів, які належали останньому до приєднання до КП СПБ «Арсенал» та 17 % кількості працюючих, зазначене підтверджується аудиторським звітом Державної фінансової інспекції в м. Києві від 28.12.2012 року № 19-17/8, звітом з праці за січень-жовтень 2009 року та звітом з праці за січень-серпень 2012 року.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що ДП Завод «Арсенал» може бути лише частково правонаступником (в межах розподільчого балансу та переданого майна) ДП завод «Арсенал», яке існувало до його приєднання до КП СПБ «Арсенал».

Тобто, ДП Завод «Арсенал» може нести відповідальність щодо сплати заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій тільки в межах 26 %, відповідно до частки, яка останнім прийнята як правонаступником.

Між тим, територіальним органом Пенсійного фонду України визначено ДП Завод «Арсенал» до сплати розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених згідно Закону № 1788-ХІІ за Списками №1 та №2, за період з 01.07.2015 по 25.11.2015 та розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ за червень-листопад 2015 року, що були отримані відповідачем згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, в повній сумі загальної заборгованості ДП завод «Арсенал» в розмірі 348 493,60 грн.

При цьому, в даних розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, на підставі яких ГУ ПФУ просить стягнути з ДП Завод «Арсенал» заборгованість на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону 1788-ХІІ за вказані вище періоди за Списком 1 та Списком 2 у розмірі 348 493,60 грн., зазначені особи, які працювали і в ДП Завод «Арсенал» і в КП СПБ «Арсенал».

Разом із тим, включення в такі розрахунки осіб, які працювали в КП СПБ «Арсенал» є незаконним, оскільки ДП Завод «Арсенал» не несе відповідальності за зобов`язаннями КП СПБ «Арсенал», зокрема щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону № 1788-ХІІ.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що заборгованість ДП Завод «Арсенал» перед Пенсійним фондом України по фактичним витратам на виплату та доставку пенсій за вказані вище періоди є неузгодженими, відповідно не може бути відшкодована відповідачем в повному розмірі.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених, відповідно до Закону № 1788-ХІІ, за період з 01.07.2015 по 25.11.2015 та за червень-листопад 2015 року, за Списком 1 та Списком 2 у розмірі 348 493,60 грн., є невірними, адже не містять чітко визначеної частки, яка має бути сплачена ДП Завод «Арсенал», а тому стягнення на підставі таких розрахунків є неможливим, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 16.02.2022 року