Справа № 240/42279/21
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010201
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
У грудні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області) про визнання протиправними дій щодо припинення з 01 липня 2021 року нарахування та виплати адресної грошової допомоги як інваліду війни ІІ групи при виконанні обов`язків військової служби та зобов`язання відновити нарахування і виплату такої допомоги.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що є інвалідом ІІ групи, яка отримана внаслідок війни. До 01 липня 2021 року до складу пенсії входила державна адресна допомога у сумі 3529,65 грн. Однак, після зазначеної дати нарахування та виплата такої допомоги, на переконання позивача, протиправно припинені.
Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
21 січня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить критично оцінити твердження відповідача про відсутність можливості проводити виплату пенсії у певному розмірі.
На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що позивач з 22 липня 2017 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», має статус ветерана війни з інвалідністю внаслідок війни.
З 01 лютого 2021 року позивачу проведено перерахунок пенсії, згідно якого її розмір становив 9287,25 грн, з яких основний розмір пенсії 80% 4000,00 грн, збільшення основного розміру пенсії (25%) 1000,00 грн, підвищення особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи 707,60 грн, цільова грошова допомога на прожиття особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи 50,00 грн, державна адресна допомога 3529,65 грн.
Уважаючи, що внаслідок проведених відповідачем перерахунків, протиправно припинено нарахування та виплата державної адресної допомоги, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до положень статті 46 Основного Закону громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон України №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
З метою соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни та учасників бойових дій і підтримання їх купівельної спроможності з урахуванням зростання цін Кабінет Міністрів України 28 липня 2010 року прийнято постанову «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» №656 (далі Постанова №656).
Станом на 01 лютого 2021 року пунктом 1 цієї Постанови було передбачено, що у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю внаслідок війни II групи - 525 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, таким особам виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.
На реалізацію наведених положень, у зв`язку з тим, що розмір пенсії позивача станом на 01 лютого 2021 року складав менше 525 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідачем проводились нарахування та виплата щомісячної державної адресної допомоги в сумі 3529,65 грн.
Внаслідок такого перерахунку, розмір пенсії позивача став перевищувати 525 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року №1082-IХ станом на час проведення такого перерахунку, а тому правові підстави для проведення нарахування і виплати щомісячної державної адресної допомоги згідно Постанови №656 у відповідача відпали.
14 липня 2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» №713 (далі Постанова №713), яка набрала чинності з 01 липня 2021 року.
Відповідно до положень пункту 1 цієї Постанови особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 року, установлено щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.
На виконання наведених положень відповідачем 25 липня 2021 року проведено черговий перерахунок із виплатою зазначеної доплати.
Додатково суд уважає за необхідне зазначити, що збільшення мінімального розміру пенсій з 165% до 210% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, шляхом внесення змін до абзацу 2 пункту 1 Постанови №656, про що зазначено у пункті 5 Постанови №713, не стосується позивача, оскільки відповідне збільшення передбачено для такої категорії осіб як учасники бойових дій та постраждалі учасники Революції Гідності, у той час як позивач належить до іншої категорії осіб з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, для якої абзацом 2 пункту 1 Постанови №656 передбачений значно більший мінімальний розмір пенсії 525 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Як убачається зі змісту абзацу 2 пункту 1 Постанови №656 розмір пенсії, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною, визначається з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством.
Отже, доплата за проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, передбачена Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який входить до складу законодавства України, правомірно включена відповідачем до складу пенсії позивача, що і стало підставою для припинення нарахування і виплати щомісячної державної адресної допомоги.
За таких обставин, твердження позивача про наявність правових підстави для проведення нарахування та виплати щомісячної державної адресної допомоги, є помилковими.
Ураховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відсутність інших доводів позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд уважає такі вимоги недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.
Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис