Справа № 500/2870/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 рокуСправа № 500/2870/19 пров. № А/857/21874/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Затолочного В.С., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року (суддя Подлісна І.М., м.Тернопіль, повний текст складено 28 жовтня 2021 року), -

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУПФ) в якому просила зобов`язати відповідача призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі заяви позивача від 22.08.2019 на утриманців безвісно відсутнього ОСОБА_2 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Зобов`язано ГУПФ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.08.2019 про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В апеляційній скарзі вказує, що при розгляді документів, поданих позивачем для призначення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 , визнаного безвісно відсутнім відповідно до рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 липня 2019 року по справі №604/449/19 (далі Рішення суду), виявлено факт працевлаштування ОСОБА_2 згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також відповідач зазначає, що станом на час судового розгляду справи, Рішення суду скасоване постановою Тернопільського апеляційного суду від 25 січня 2021 року у справі №604/47/20 (далі Постанова суду).

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, а справу може бути розглянуто за наявними у ній матеріалами та на підставі наявних у ній доказів.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції вказав, що у спірних правовідносинах відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки відмовив в призначенні пенсії у разі втрати годувальника, відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) на підставі Рішення суду, яким ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім з квітня 2018 року, яке набрало законної сили, є чинним, та в установленому законом порядку не скасоване.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.15-17).

Рішенням суду, яке набрало законної сили 12.08.2019, визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - безвісно відсутнім з квітня 2018 року (а.с.13-14).

22.08.2019 позивачка звернулася до відповідача із заявою призначення пенсії у разі втрати годувальника на підставі вищевказаного Рішення суду відповідно до Закону №1058-IV на трьох утриманців: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Листом від 28.10.2019 №186/03-13 ГУПФ відмовив ОСОБА_1 в призначені пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону №1058-IV згідно Рішення суду, оскільки в ході розгляду документів виявлено, що згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 працює з липня 2019 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «БІР ФУД СЕРВІС» (далі ТОВ). За запитом пенсійного фонду до вказаного товариства надійшла інформація від 16.10.2019 за №1/09 згідно якої ОСОБА_2 був прийнятий до ТОВ на посаду вантажника з 05.07.2019, згідно Наказу по підприємству №36-К від 04.07.2019. Звільнений за угодою сторін 02.08.2019, згідно Наказу №48-К від 02.08.2019 року (а.с.12).

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначений Законом №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно зі статтею 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої та другої статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому, дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» , які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти».

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» (далі - Закон № 2505-VIII) передбачено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти, мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням таких особливостей:

1) непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, які були на її утриманні, незалежно від наявного в особи, зниклої безвісти, страхового стажу, мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо інше не передбачено цим Законом. Дітям особи, зниклої безвісти, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні такої особи. Батьки і чоловік (дружина) особи, зниклої безвісти, які не були на її утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо внаслідок такого зникнення вони втратили джерело засобів до існування;

2) право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням положень цього Закону виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника виплачується членам сім`ї особи, зниклої безвісти, з урахуванням положень цього Закону за весь час, протягом якого особа, зникла безвісти, зберігає цей правовий статус;

4) право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника припиняється з дня, наступного за днем внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмітки про встановлення місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків особи, зниклої безвісти;

5) смерть особи, яка мала статус зниклої безвісти, чи визнання її померлою у встановленому законодавством порядку надає родичам такої особи право на звернення для отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника на загальних підставах, передбачених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .

Згідно пункту 3 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV регулюються «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженим постановою правління ПФУ 25.11.2005 №22-1 (надалі - Порядок).

Відповідно до пункту 2.3 розділу II Порядку до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а також: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків померлому годувальнику або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим; документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

Судом першої інстанції визнано, що позивачем до відповідача подано усі визначені Порядком документи, які необхідно для призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно Закону №1058-IV.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає надуманими висновки суду першої інстанції про те, що Рішення суду, яким ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім з квітня 2018 року набрало законної сили, є чинним, та в установленому законом порядку не скасоване, оскільки Постановою суду Рішення суду скасовано, та постановлено нове рішення, яким заяву ГУПФ про скасування Рішення суду про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім задоволено. Скасовано Рішення суду про визнання ОСОБА_2 , безвісно відсутнім.

Таким чином, оскільки Постановою суду скасовано Рішення суду за яким ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім, то немає підстав стверджувати про те, що ОСОБА_2 є безвісно відсутньою особою, що відповідно тягне за собою відсутність підстав для призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону №1058-IV.

В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду в частині задоволення позову та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову та розподілу судових витрат, в цій частині з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції внаслідок невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в оскаржуваній частині, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат скасувати та прийняти постанову, якою в задоволені позову в цій частині відмовити.

В решті рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді В. С. Затолочний
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 17 лютого 2022 року.