Справа № 640/35372/21
Суддя: Мамедова Ю.Т.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про повернення позовної заяви
13 січня 2022 року м. Київ № 640/35372/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мамедова Ю.Т., розглянувши позовну заяву та додані матеріали ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) надійшов позов ОСОБА_1 (також далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (також далі - відповідач) у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 03.01.2016 №09 "Про призначення службового розслідування за фактом отримання травми та самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 20.03.2016 №600 "Про результати службового розслідування";

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 11.07.2018 №1297 "Про призначення службового розслідування";

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 16.04.2019 №564 "Про призначення службового розслідування"

Ухвалою суду 08 грудня 2021 року позовну заяву позивача залишено без руху та надано йому десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважності причин такого пропуску та доданням відповідних доказів на підтвердження зазначеного.

Разом з тим, позивачем заявлено письмове клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду (далі - заявлене клопотання) у якому в обґрунтування пропущеного строку звернення до суду зазначено, що про існування оскаржуваних наказів позивачу стало відомо лише 02 листопада 2021 року, після витребування його представником копій документів з Міністерства оборони України, оскільки з 02.01.2016р. посадові особи Військової частини НОМЕР_4 з ним не зв`язувалися, оскаржувані накази у встановленому порядку йому не доводилися.

Розглянувши заявлене клопотання суд встановив наступне.

Як вже було встановлено судом раніше в ухвалі суду від 08 грудня 2021 року, позивач 17 липня 2020 року звертався до Окружного адміністративного суду міста Києві із позовною заявою до Міністерства оборони України у якій просив суд: визнати протиправним та скасувати пункт 16 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13 грудня 2019 року №177, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року відкрито провадження у справі №640/16262/20.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2021 року у адміністративній справі №640/16262/20 відмовлено позивачу у задоволенні його позову.

Отже, позивачу про порушення його прав було відомо щонайменше з моменту подання позову у адміністративній справі №640/16262/20, проте, до суду звернувся із вказаним позовом 01 грудня 2021 року, тобто з пропущенням місячного строку звернення до адміністративного суду.

При цьому, суд не визнає поважними причини пропуску звернення до адміністративного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, у даному випадку строк звернення до суду становить один місяць.

Проте, на обставини на які посилається представник позивача зокрема, що про існування оскаржуваних наказів позивачу стало відомо лише 2 листопада 2021 року, після витребування його представником копій документів з Міністерства оборони України та, що посадові особи Військової частини НОМЕР_4 з ним не зв`язувалися, оскаржувані накази у встановленому порядку йому не доводилися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, з огляду на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З цього приводу у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду або на оскарження судового рішення виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа "Салов проти України"), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа "Сутяжник проти Росії", п. 38).

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи "Бочан проти України", "Смірнова проти України", "Федіна проти України", "Матіка проти Румунії" та інші).

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Загалом, згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи "Волчлі проти Франції"], "ТОВ "Фріда" проти України"").

Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

При цьому, суд вважає обставини на які посилається позивач такими, що не є непереборними.

Як зазначив позивач у позові, Київський комісаріат листом від 20.01.2020 № ВСЗ/229 повідомив його про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а підставою для такої відмови слугував наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 11.07.2018 р. № 1297 "Про призначення службового розслідування".

Суд звертає увагу на тривалу відсутність інтересу з боку позивача про наслідки службового розслідування щодо нього, що свідчить про його власну бездіяльність, об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку заявлене клопотання не містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 169, 241-243, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:
1. Визнати неповажними причини пропуску строків звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 з його позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів.

2. Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).
Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Мамедова