Справа № 140/6783/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 140/6783/21 пров. № А/857/22098/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року про закриття провадження, ухвалену суддею Денисюк Р.С. в м.Луцьк, о 14 годині 54 хвилині, повний текст складено 16 листопада 2021 року, у справі № 140/6783/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в липні 2021 року звернувся до суду з позовом до Волинської митниці Держмитслужби про стягнення не нарахованої та не отриманої різниці заробітної плати, незаконно звільненого працівника, у зв`язку із зростанням посадового окладу за період з 30.10.2014 по 12.05.2020 в розмірі 910781,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача наказом № 2159-л від 29.10.2014 було звільнено з посади заступника начальника оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Ягодинської митниці Міндоходів та з податкової міліції.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 та додатковим рішенням від 26.05.2020 у справі № 803/2375/14 визнано протиправними і скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 29 жовтня 2014 року № 2159-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказ Ягодинської митниці Міндоходів від 29 жовтня 2014 року № 466-О «Про оголошення наказу Міністерства доходів і зборів України від 29.10.2014 № 2159-о Про звільнення ОСОБА_1 » . Поновлено позивача на публічній службі в податковій міліції та на посаді заступника начальника оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Ягодинської митниці Міндоходів з 29 жовтня 2014 року. Стягнуто з Волинської митниці Держмитслужби на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 709355,36 грн. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі № 803/2375/14 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 залишено без змін. Однак, стягнуте грошове забезпечення у справі № 803/2375/14 не коригувалась на коефіцієнти підвищення посадового окладу, хоча за вказаний період посадовий оклад за посадою, яку він займав неодноразово змінювалося та підвищувалося. Тому вважає, що у зв`язку з незаконним звільненням його з посади, ним втрачено частину середньої заробітної плати, а тому просить стягнути на його користь ненараховану та неотриману різницю заробітної плати за період з 30.10.2014 по 12.05.2020 в розмірі 910781,90 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року закрито провадження у справі, з підстав п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

Позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що предмети у поданому позові та у справі № 803/2375/14 є різні, оскільки питання коригування середнього заробітку тоді не ставилось.

За період від його звільнення до часу поновлення на роботі відбулось підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів, при обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, заробітна плата підлягає коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

Просить скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без змін ухвалу суду.

Позивач подав клопотання від 06.01.2022 в якому просить справу слухати у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, яка просить залишити без змін ухвалу суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що є судове рішення (постанова), що набрала законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у контексті розуміння п. 4 ч.1 ст. 238 КАС України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що фактично на даний час має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, які судом вже було вирішено при розгляді справи про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 року залишено без змін рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 803/2375/14 визнано протиправними і скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 29 жовтня 2014 року № 2159-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказ Ягодинської митниці Міндоходів від 29 жовтня 2014 року № 466-О «Про оголошення наказу Міністерства доходів і зборів України від 29.10.2014 № 2159-о «Про звільнення ОСОБА_1 » Поновлено позивача на публічній службі в податковій міліції та на посаді заступника начальника оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Ягодинської митниці Міндоходів з 29 жовтня 2014 року. Стягнуто з Волинської митниці Держмитслужби на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 709355,36 грн.

Також в даній справі було допущено процесуальне правонаступництво Ягодинської митниці Міндоходів на Волинську митницю Держмитслужби.

На підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 наказом ДФС України від 25.01.2021 року № 437-0 «Про виконання рішення суду», позивача поновлено на посаді заступника начальника оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Ягодинської митниці Міндоходів з 29.10.2014.

Рішення в частині стягнення з Волинської митниці Дежмитслужби на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 709355,36 знаходиться на виконанні.

Звернення до суду із даним позовом ОСОБА_1 обумовлене тим, що у зв`язку з незаконним звільненням його з посади, та стягненням на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу на підставі рішення суду, його заробітна плата не була відкоригована у зв`язку із підвищенням посадових окладів за період з 30.10.2014 по 12.05.2020 в розмірі 910781,90 грн.

У широкому змісті підставою адміністративного позову визнаються обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. До таких обставин можна віднести такі юридичні факти, які підтверджують наявність або відсутність спірних правовідносин між сторонами та наявність порушення прав, свобод чи інтересів позивача.

При цьому, підставою позову можуть бути тільки юридичні факти, які тягнуть певні правові наслідки, а саме: виникнення, зміну та припинення правовідносин. Натомість, фактичні дані справи до підстав позову не відносяться, оскільки такі лише підтверджують наявність або відсутність тих юридичних фактів, які складають підставу позову.

Отже, заявляючи про наявність різних підстав позову у справі № 803/2375/14 та у справі, що розглядається, позивач описує додаткові доводи на обґрунтування заявлених позовних вимог про незгоду позивача із ненарахованою та неотриманою різницею заробітної плати, незаконно звільненого працівника, у зв`язку зі зростанням посадового окладу, за період з 30.10.2014 по 12.05.2020 в розмірі 910781,90 грн., якими він міг доповнити свій первинний позов на підготовчій стадії розгляду справи. Такі обставини (фактично доводи) не утворюють нових підстав позову, на них акцентував увагу суд під час дослідження справи № 803/2375/14.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що у справі № 803/2375/14 питання стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 30.10.2014 по 12.05.2020 вирішено судом, а позивач не скористався своїм правом на збільшення позовних вимог в цій частині, хоча така можливість в нього була, і при цьому, ні в апеляційній скарзі, ні при подачі касаційної скарги рішення суду першої інстанції в частині суми стягнутих коштів за час вимушеного прогулу ним не оспорювалося.

Колегія суддів при прийнятті судового рішення враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Викладене дає суду підстави вважати, що при прийнятті оскарженої ухвали не були порушені норми Кодексу адміністративного судочинства.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Керуючись ч.3 статі 243, статтями 238, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року про закриття провадження у справі № 140/6783/21, без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 16.02.22