Справа № 300/1508/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 300/1508/21 пров. № А/857/23029/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 300/1508/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції Біньковська Н.В.,

час ухвалення рішення 09.11.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Н.П., звернулася в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення №1028 від 15 червня 2020 року про відмову у призначенні пенсії; зобов`язати призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 06 липня 2020 року - з наступного дня після досягнення пенсійного віку, з урахуванням періоду з 08 грудня 1998 року по 30 грудня 1998 року до стажу роботи за Списком №1, а періодів: з 28 липня 1996 року по 02 липня 1996 року, з 01 січня 2005 року по 31 травня 2005 року, з 28 квітня 2012 року по 30 квітня 2012 року, з 17 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року, з 19 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року до страхового стажу роботи.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №1028 від 15 червня 2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 06 липня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням до стажу роботи за Списком №1 період роботи з 08 грудня 1998 року по 30 грудня 1998 року у ВАТ «Оріана» та до страхового стажу періоди роботи з 01 січня 2005 року по 31 травня 2005 року, з 28 квітня 2012 року по 30 квітня 2012 року, з 17 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року, з 19 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року у КП «Водотеплосервіс». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №300/1508/21 задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3200,00 грн (три тисячі двісті гривень 00 копійок). У задоволенні решти заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити додаткове рішення в частині розміру стягнутих судових витрат на професійну правничу допомогу, та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що позовна заява містить детальний аналіз страхового та пільгового стажу роботи позивача, а позовні вимоги обґрунтовуються значною кількістю доказів та аргументів, що відповідає заявленому адвокатом гонорару. Зазначає, що у належний та у встановлений Законом спосіб та строк, було надано документальне підтвердження витрат на професійну правничу допомогу. Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є співмірним фактичному обсягу наданих адвокатських послуг, складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу. Звертає увагу, що подана позовна заява містила не одну, а три об`єднані позовні вимоги, кожна з яких вимагала відповідного правового обґрунтування, обсяг якого зайняв 22 аркуші тексту та зазначає, що формальна належність цієї справи до справ незначної складності не зменшує обсяг роботи адвоката у цій справі та затрачений ним час. Просить змінити додаткове рішення в частині розміру стягнутих судових витрат на професійну правничу допомогу, та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що вказана справа належить до справ щодо яких сформована стала практика, а тому сума витрат, заявлена позивачем є завищеною та неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг). Вказує, що адвокатом готувались та подавались до суду аналогічні позови до відповідача в інтересах інших клієнтів, тому підготовка адміністративного позову у цій справі вимагала від адвоката середнього обсягу юридичної роботи, а не надмірного, значного. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням суду, подало апеляційну скаргу. Зазначає, що справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки належить до справ незначної складності. До такої категорії справ сформована стала практика їх розгляду, тому сума витрат у розмірі 3200 грн є завищеною та неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та повторно зазначає доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, апеляційну скаргу відповідача задовольнити, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому з врахуванням наведеного вище колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення - без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково заяву про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), а тому з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг та виходячи з критерію пропорційності вважає, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3200,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем та адвокатом Шевченко Н.П. укладено договір про надання правової допомоги від 01 березня 2021 року (а.с.132), предметом якого є надання правової допомоги в справі щодо захисту прав та інтересів останньої, зокрема, в Івано-Франківському окружному адміністративному суді з приводу оскарження відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Зазначено, що розмір винагороди встановлюється шляхом підписання додаткових угод до договору, які є його невід`ємною частиною.

Також адвокатом Шевченко Н.П. надано суду такі документи, а саме: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001736 від 07 серпня 2020 року, видане на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області від 07 липня 2020 року за №2/07 (а.с.39); ордер на надання правової допомоги від 01 березня 2021 року серії ІФ №100278 (а.с.38); акт прийому-передачі послуг від 27 жовтня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 01 березня 2021 року з описом робіт, виконаних адвокатом Шевченко Н.П. по справі №300/1508/21, що знаходиться в провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду (а.с.133).

Так, згідно з актом прийому-передачі послуг від 27 жовтня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 01 березня 2021 року з описом робіт, виконаних адвокатом Шевченко Н.П. по справі №300/1508/21, що знаходиться в провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду розмір винагороди (гонорар) адвоката по справі в суді першої інстанції становить 7000 грн. Вказаний гонорар клієнт зобов`язаний сплатити адвокату протягом трьох місяців після набрання рішенням суду по суті спору законної сили.

За змістом вказаного акту адвокатом Шевченко Н.П. надано правничу допомогу наступного характеру: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції; вивчення та правовий аналіз доказів по справі; вивчення та правовий аналіз судової практики в аналогічних спорах; підготовка адміністративного позову та додатків до нього згідно із вимогами статей 94, 160 КАС України.

08 листопада 2021 року відповідач подав заперечення про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. Клопотання обґрунтовує тим, що ця справа є справою незначної складності, складення позовної заяви не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, зокрема встановлення їхньої дійсності та необхідності. Просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

П.1 ч.3 ст.132 КАС України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно з положеннями ч.7, 9 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Крім того, на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, ні в договорі про надання правової допомоги, ні в акті прийому-передачі послуг від 27 жовтня 2021 року не вказано час, який адвокат Шевченко Н.П. витратила на надання правової допомоги загалом та на надання кожної із правових послуг зокрема, і відповідно вартість кожної із них, а тому в розрізі оцінки розумності розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн є завищеним та неспівмірним зі складністю справи.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції було правильно проаналізовано долучені документи про надання правової допомоги та надано їм правову оцінку.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно керуватися критерієм реальності адвокатських витрат та критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, витрати пов`язані з підготовкою та поданням адвокатського запиту включаються до витрат пов`язаних з складанням позовної заяви, а тому враховуючи незначну складність даної категорії справ, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, підготовка і подання адміністративного позову не відповідають критерію реальності адвокатських витрат у розмірі 7000,00 грн.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3200 грн, тому підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції немає.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.

Керуючись ст.132, 134, 139, 143, 229, 252, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 300/1508/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 15 лютого 2022 року.