Справа № 200/12266/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року Справа№200/12266/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не надання позивачу повної відповіді у листі від 9 вересня 2021 року № 4514/юк на поставлені питання у п. 2, п. 3 та п. 5 заяви від 31 серпня 2021 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не надання розрахунку нарахування індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 201 року, який здійснювався на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 200/1804/21-а;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 31 серпня 2021 року та надати повну відповідь на п. 2, п. 3 та п. 5 заяви від 31 серпня 2021 року;

- зобов`язати відповідача надати розрахунок нарахування індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, який здійснювався на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 200/1804/21-а.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач проходив військову службу у Донецькому зональному відділі Військової служби правопорядку з 15 грудня 2015 року по 25 жовтня 2020 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду № 200/1804/21-а від 27 квітня 2021 року у справі визнано протиправним дії Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року; зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

28 серпня 2021 року нараховано та виплачено 4 774,51 грн.

31 серпня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити про те, який місяць при розрахунку індексації застосовувався як базовий та чи брався до уваги при розрахунку індексації правовий висновок, висловлений Верховним Судом в постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 200/9297/19-а, а також про те, чи є сума індексації остаточною; крім цього просив надати розрахунок нарахування індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

Позивач вважає що відповідач, не надавши йому повної відповіді на його запит, порушив його право на отримання інформації (а.с. 1-4).

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) (а.с. 11).

У відповіді на відзив на позов відповідач заперечує проти позовних вимог позивача та зазначає таке.

3 вересня 2021 року до Донецького зонального відділу військової служби правопорядку надійшло звернення від ОСОБА_1 (вх. № 3-35) про надання інформації щодо виплати заявнику індексації грошового забезпечення відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 200/1804/21-а.

За результатами розгляду даного звернення позивачеві була надана відповідь (вих. № 4514/юк від 9 вересня 2021), в якій зазначено, що 28 серпня 2021 року позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 4 798,50 грн з урахуванням сплати суми військового збору та суми податку з доходів фізичних осіб, та роз`яснено про базові місяці індексації грошового забезпечення; що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. В грудні 2015 року відбулося підвищення розміру грошового забезпечення на суму, що перевищує суму індексації, у зв`язку із цим базовим місцем для проведення індексації доходів військовослужбовців Збройних Сил України починаючи з січня 2016 року є грудень 2015 року.

Також у відзиві зазначено, що питання стосовно взяття до уваги висновку Верховного Суду, що міститься у постанові від 10 вересня 2020 року по справі № 200/9297/19-а, є похідним від роз`яснення щодо базового місяця (грудень - 2015 року), який було застосовано для обрахунку суми індексації грошового забезпечення, яка була виплачена позивачу, а тому не потребує додаткового роз`яснення.

Вказано, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення у справі № 200/1804/21, на виконання якої відповідачем до Донецького окружного адміністративного суду за вих. 5260/юк від 7 жовтня 2021 року був направлений звіт про виконання судового рішення із одночасним направленням копій документів (в тому числі і копії розрахунку нарахування індексації грошового забезпечення, яка була виплачена позивачу) позивачу.

Враховуючи наведене відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі (а.с. 17-19).

У період з 4 по 29 жовтня 2021 року суддя перебувала на лікарняному, з 1 по 5 листопада проходила обов`язкове періодичне підвищення кваліфікації, з 13 по 31 грудня 2021 року перебувала у відпустці.

Ухвалою від 29 листопада 2021 року продовжено розгляд справи (а.с. 26).

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , є громадянином України, має статус учасника бойових дій (а.с. 1, 5-6).

Відповідач, Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку, , місцезнаходження: 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, буд. 10 (а.с. 16).

Як встановлено судом, позивач проходив військову службу у Донецькому зональному відділі Військової служби правопорядку з 15 грудня 2015 року по 25 жовтня 2020 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 200/1804/21-а, яке набуло чинності 30 червня 2021 року, адміністративний позов позивача до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про стягнення грошової допомоги при звільненні задовольнити частково; крім іншого визнано протиправним дії Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року та зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року (а.с. 27-31, https://reyestr.court.gov.ua/Review/96576148).

28 серпня 2021 року нараховано та виплачено 4 774,51 грн.

31 серпня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив:

1) повідомити, який базовий місяць брався до обрахунку нарахування заборгованості індексації грошового забезпечення на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 200/1804/21-а;

2) повідомити, чи бралися базові місяця: січня 2008 року та березня 2018 року, з яких починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

3) повідомити, чи брався до уваги під час обрахунку індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року правовий висновок, висловлений Верховним Судом в постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 200/9297/19-а;

4) повідомити, чи буде здійснення донарахування індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, чи сума - 4 774,51 грн є остаточною та донарахувань більше не буде;

5) надати копію розрахунку нарахування індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, який здійснювався на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 200/1804/21-а із зазначенням базових місяців, з яких починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) (а.с. 8).

9 вересня 2021 року листом (вих. № 4514/юк) відповідач повідомив позивачу, що на підставі виконавчого листа № 200/1804/21-а йому було виплачено платіжним дорученням № 598 від 28 серпня 2018 року індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року в сумі 4 798,50 грн з урахуванням сплати суми військового збору та суми податку з доходів фізичних осіб; зазначена сума є остаточною та доплаті не підлягає.

Також зазначено, що правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, відповідно до абзаців 1-3 п. 5 якого у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства, значення індексу споживчих цій для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Вказано, що у грудні 2015 року відбулося підвищення розміру грошового забезпечення на суму, що перевищує суму індексації, у зв`язку із чим саме грудень 2015 року є базовим місяцем для проведення індексації доходів військовослужбовців Збройних Сил України починаючи з січня 2016 року (а.с. 6-7).

Вважаючи зазначену відповідь неповною, такою, що порушує його право на отримання інформації, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Як зазначено у ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі - Закон України «Про інформацію», Закон № 2657-ХІІ) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

За змістом частин 1 та 2 ст. 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. [...] Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок отримання інформації в Україні встановлений, перш за все, Законом України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до ст. 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Статтею 18 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги

За правилами ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як встановлено судом, запит позивача на отримання інформації надійшла до відповідача 3 вересня 2021 року.

Відповідь на дане звернення була надана 9 вересня 2021 року.

Отже, відповідачем була надана відповідь із порушенням встановленого ст. 20 Закону № 393/96-ВР строку.

Щодо повноти надання відповіді на поставлені у зверненні питання, суд зазначає, що позивач у позові вказує, що не погоджується із повнотою відповіді щодо 2, 3 та 5 пунктів його заяви - щодо того чи бралися базові місяця січень 2008 року та березень 2018 року, з яких починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця); чи брався до уваги під час обрахунку індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року правовий висновок, висловлений Верховним Судом в постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 200/9297/19-а; та в частині не надання копії розрахунку нарахування індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року із зазначенням базових місяців проведення індексації.

Як вбачається із відповіді Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку, вона дійсно не містить відповіді на питання позивача про те чи бралися базові місяця січень 2008 року та березень 2018 року при розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року та чи брався до уваги під час обрахунку індексації грошового забезпечення за вказаний період правовий висновок, висловлений Верховним Судом в постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 200/9297/19-а.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що повідомлення у відповіді про те, що повідомлення про те, що починаючи з січня 2016 року базовим місяцем для розрахунку індексації є грудень 2015 року є повною відповіддю на питання про застосування інших місяців (як базових) січня 2008 року та березня 2018 року, так як констатація підвищення у грудні 2015 року розміру грошового забезпечення та врахування цього місця (грудня 2015 року) як базового при розрахунку індексації з 1 січня 2016 року не робить автоматично цей місяць базовим місяцем на всі інші місяці протягом періоду до грудня 2018 року (щодо якого був зроблений запит). Тим більш, у відзиві на позов відповідач зазначає, що з 1 березня 2018 року (що є частиною запитуваного позивачем періоду) в якості базового місяця враховувався березень 2018 року.

Посилання відповідача на те, що питання стосовно взяття до уваги висновку Верховного Суду, що міститься у постанові від 10 вересня 2020 року по справі № 200/9297/19-а, є похідним від роз`яснення щодо базового місяця (грудень - 2015 року), а тому не потребує додаткового роз`яснення, також не приймаються судом, враховуючи, що такого роз`яснення не міститься у відповіді на запит позивача.

Щодо зазначення відповідача про необґрунтованість позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача надати розрахунок нарахування індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, який здійснювався на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 200/1804/21-а, суд не приймає, так як, по-перше, направлені на адресу позивача копії звіту та доданого до нього документів (в тому числі розрахунку індексації за запитуваний період) направлені позивачу не у відповідь на його запит, по-друге, через місяць після надання відповіді позивачу, по-третє, суд не має можливості оцінити наданий розрахунок у зв`язку із не наданням його копії суду.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені нормативно-правові приписи суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач є звільненим від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (, місцезнаходження: 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, буд. 10) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не надання ОСОБА_1 повної відповіді у листі від 9 вересня 2021 року № 4514/юк на поставлені ним у запиті від 31 серпня 2021 року питання № 2 та № 3.

Визнати протиправною бездіяльність Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не надання ОСОБА_1 розрахунку нарахування індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, який здійснювався на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 200/1804/21-а.

Зобов`язати Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 серпня 2021 року та надати повну відповідь на питання № 2 та № 3, зазначені у даній заяві.

Зобов`язати Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку надати ОСОБА_1 розрахунок нарахування індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, який здійснювався на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 200/1804/21-а.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна