Справа № 200/15830/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року Справа№200/15830/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Великоновосілківської селищної ради

про визнання протиправними скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Великоновосілківської селищної ради, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 6 серпня 2021 року № 8/11-947 про відмову у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області;

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення, розташованої за межами села Времівка Волноваського району Донецької області на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0592.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 8 червня 2021 року вона звернулася до Великоновосілківської селищної ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського (Великоновосілківського) району Донецької області, розміром 2,0 га, розташованої за межами села Времівка, Волноваського (Великоновосілківського) району на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0592.

В серпні 2021 року позивач отримала відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, яка обґрунтована тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0592 включена до переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами.

Із зазначеним рішенням позивач не погоджується, вважає, що воно не відповідає приписам чинного законодавства, зокрема:

- зазначене рішення прийнято із порушенням місячного строку розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України;

- причина, з якої позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою (включення бажаної земельної ділянки до переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги), на переконання позивача не є належною причиною, передбаченою п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, посилається при цьому на постанову Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 826/17220/17;

- рекомендація постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин, природокористування, планування території Великоновосілківської селищної ради, яка зазначена однією з підстав прийняття спірного рішення, прийнята 4 серпня 2021 року, коли рішення відповідача про включення земельної ділянки, яку бажає отримати позивач, в перелік земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, ще не було прийнято зазначене рішення було прийнято 6 серпня 2021 року;

- рішення про відповідача про включення земельної ділянки, яку бажає отримати позивач, в перелік земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги (№ 8/1-803) та рішення про відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області (№ 8/11-947) прийняті відповідачем в один день 8 серпня 2021 року, при цьому депутатам при прийнятті рішення № 8/1-803 достеменно було відомо про те, що на сесії має розглядатись клопотання позивача, подане у червні 2021 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, що підтверджується порядком денним позачергової одинадцятої сесії селищної ради 8-го скликання;

- спірне рішення містить посилання на нормативне обґрунтування його прийняття на розділ 3 пп. 3.2.1 Правил благоустрою, затверджених рішенням сесії № 6/7-70 від 31 травня 2011 року, який ніяким чином не стосується питання про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, так як зазначений пункт регулює питання щодо утримання громадянами в належному стані закріплених за ними територій присадибної ділянки.

Враховуючи зазначене позивач просить суд скасувати рішення відповідача від 6 серпня 2021 року № 8/11-947 про відмову у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області (а.с. 1-4).

Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) (а.с. 19).

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону № 280/97-ВР сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

У зв`язку із тим, що спірна заява надійшла в період карантину, з метою убезпечення населення України від поширення гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, на період дії карантинних заходів на території України та Великоновосілківської селищної ради, депутати збиралися для роботи в комісіях по мірі необхідності, тому подані документи на розгляд комісії по земельним питанням розглянути в строк не було можливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Згідно ст. 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою стало те, що спірна земельна ділянка раніше була включена до переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами.

Так, Рішенням 11 сесії 8 скликання Великоновосілківської селищної ради Донецької області від 6 серпня 2021 року № 803 «Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення, та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами» визначено земельні ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення, та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами, для продажу права оренди у розмірі річної орендної плати на них, зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0592 площею 37,25 га, із земель запасу, розташована за межами населеного пункту на території Великоновосілківської селищної ради Донецької області.

Відповідач зазначає, що позивач помилково вказує, що єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зокрема, згідно ст. 136 Земельного кодексу України в разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної чи комунальної власності для продажу прав на них на земельних торгах, ця ділянка не може відчужуватися, відтак наведені обставини є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 806/3708/15, від 3 квітня 2018 року, від 2 жовтня 2018 року у справах №№815/3059/17, 806/3708/15 відповідно, від 17 жовтня 2019 року у справі № 823/1120/16.

Отже, станом на момент прийняття рішення 11 сесії 8 скликання Великоновосілківської селищної ради Донецької області від 6 серпня 2021 року № 947 про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0592, частину якої хотіла отримати у власність позивач, вже було прийняте раніше рішення 11 сесії 8 скликання Великоновосілківської селищної ради Донецької області від 6 серпня 2021 року № 803 «Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення, та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами» де дана земельна ділянка була включена до переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення, та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами, а Великоновосілківською селищною радою розпочато підготовчі дії щодо проведення таких торгів, що виключало можливість здійснити безоплатну приватизацію такої земельної ділянки.

Враховуючи зазначене спірне рішення є правомірним (а.с. 22-27).

Ухвалою суду від 14 січня 2022 року продовжено строк розгляду справи (а.с. 48).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).

Відповідач, Великоновосілківська селищна рада Волноваського району, Донецької області, , місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Пушкіна, буд. 32, є органом місцевого самоврядування та належним відповідачем у справі (а.с. 28).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи 8 червня 2021 року позивач звернулася до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, розташованої на земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:0592 біля села Времівка (а.с. 9, 39).

До заяви були додані: копія довідки про присвоєння позивачу ідентифікаційного номера; копія паспорту позивача; викопіювання з кадастрової карти України про бажане розташування земельної ділянки (а.с. 6-8, 39-42).

Рішенням відповідача від 6 серпня 2021 року № 8/11-947 відмовлено у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, з місцем розташування: за межами с. Вереміївка, - у зв`язку із тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:059, за рахунок якої позивач бажала отримати землю у власність, включена до переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами (а.с. 10, 38).

Також судом встановлено, що Рішенням 11 сесії 8 скликання Великоновосілківської селищної ради Донецької області від 6 серпня 2021 року № 8/11-803 «Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення, та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами» затверджено перелік земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення, та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами, для продажу права оренди у розмірі річної орендної плати на них, до якого включено і земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0592 площею 37,25 га, із земель запасу, розташована за межами населеного пункту на території Великоновосілківської селищної ради Донецької області (а.с. 11-12, 30-34).

1 жовтня 2021 року позивач звернулась до відповідача зі зверненням щодо підстав відмови у задоволенні її клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, та листом від 11 жовтня 2021 року (вих. № 01-25-2080) за підписом першого заступника селищного голови Великоновосілківської селищної ради позиву було повідомлено, що підставою для відмови у задоволенні її заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, було те, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:059, за рахунок якої позивач бажала отримати землю у власність, включена до переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

Також у листі вказано, що висновок постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин, природокористування, планування території Великоновосілківської селищної ради від 4 серпня 2021 року (а.с. 29) носить рекомендаційний характер і не створює жодних правових наслідків (зв. бік а.с. 13).

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (далі - Земельний кодекс) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується.

Статтею 2 Земельного кодексу передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно ст. 3 Земельного кодексу земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, щодо розробки проекту відведення якої відмовлено позивачу, відноситься до земель сільськогосподарського призначення (а.с. 22-23, 39-42, 83-87).

Згідно ч.ч. 1 та 3 ст. 22 Земельного кодексу землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування Громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 116 Земельного кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч. 1). Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2). Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч. 3).

Згідно ч. 4 цієї ж статті передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до п. «б» ч. 2 ст. 121 Земельного кодексу громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Згідно ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів ст. 186-1 Земельного кодексу ;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому абзацом 1 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі надання відмови особі у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою обов`язковим є зазначення конкретної підстави для такої відмови, що визначені у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом із цим з огляду на правові висновки постанов Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року по справі № 806/1316/18, від 17 грудня 2018 року по справі № 509/4156/15-а, від 27 листопада 2019 року по справі № 671/464/17, від 25 квітня 2018 року по справі № 461/2132/17, від 31 липня 2019 року по справі № 472/1286/17-ц, від 11 вересня 2019 року по справі № 472/1284/17-ц, від 4 травня 2020 року у справі № 802/1539/17-а поряд з прямо передбаченими законом формальними підставами для правомірного вчинення відмови органом публічної адміністрації можуть також використовуватись і суміжні причини, котрі унеможливлюють прийняття позитивного рішення на користь зацікавленої приватної особи, а саме: істотні недоліки матеріалів звернення, об`єктивна потреба віддання переваги публічним інтересам суспільства чи одного із претендентів тощо.

Тому легальними підставами для вчинення владним суб`єктом правомірного управлінського волевиявлення у формі відмови можуть бути: 1) невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; 2) невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до законів нормативно-правових актів; 3) невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів; 4) невідповідність місця розташування об`єкта вимогам іншої містобудівної документації; 5) невідповідність місця розташування об`єкта вимогам схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць; 6) невідповідність місця розташування об`єкта вимогам проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів; 7) істотні недоліки матеріалів звернення; 8) потреба у віддані пріоритету публічному інтересу суспільства чи іншого учасника суспільних відносин; 9) намір заявника громадянина одержати у власність земельну ділянку за рахунок вже сформованого об`єкта цивільного обороту (існуючої земельної ділянки з конкретним кадастровим номером) поза межами процедури за ст.79-1 Земельного кодексу України; 10) припинення відповідного суб`єктивного права за рахунок використання у минулому тощо.

Приписи ст. 136 Земельного кодексу України , якою визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є також самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Так, згідно з положеннями даної статті організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу. Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови. Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Зазначений висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка міститься у його постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 340/1037/20, від 17 жовтня 2019 року у справі № 823/1120/16, від 8 листопада 2019 року у справі № 420/914/19. Також ця правова позиція була підтримана в інших постановах Верховного Суду, зокрема, від 23 січня 2020 року у справі № 620/1058/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 819/1976/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 815/7279/16, від 13 квітня 2021 року у справі № 818/1470/18, від 29 жовтня 2021 року у справі № 340/1039/20.

Суд зазначає, що на момент розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняття відповідачем рішення з цього питання, рішення № 8/11-803 про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах, до якого була включена земельна ділянка, розташована за межами села Времівка Волноваського району Донецької області, з кадастровим номером :02:001:0592, за рахунок позивач бажала отримати земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, - було прийнято відповідачем.

Враховуючи зазначене, суд вважає правомірним рішення відповідача від 6 серпня 2021 року № 8/11-947 про відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області.

Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 826/17220/17 як на не релевантну до обставин цієї справи, оскільки земельна ділянка, щодо якої було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, на торги не виставлялася.

Щодо посилань позивача на ту обставину, що спірне рішення прийнято відповідачем із порушенням місячного строку розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, суд зазначає, що вказане порушення не має своїм наслідком визнання рішення незаконним.

Щодо посилань позивача на те, що рекомендація постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин, природокористування, планування території Великоновосілківської селищної ради, яка зазначена однією з підстав прийняття спірного рішення, прийнята 4 серпня 2021 року, коли рішення відповідача про включення земельної ділянки, яку бажає отримати позивач, в перелік земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, ще не було прийнято, суд зазначає, що вказана рекомендація не має обов`язковості для депутатів при розгляді питань, винесених на сесію.

Щодо посилань позивача на те, що рішення відповідача про включення земельної ділянки, яку бажала отримати позивач, в перелік земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги (№ 8/11-803) та рішення про відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області (№ 8/11-947) прийняті відповідачем в один день 8 серпня 2021 року на одній сесії, суд зазначає, що вказана обставина не спростовує висновок суду про те, що при розгляді заяви позивача рішення про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги було прийнято.

Суд зауважує, що вказана обставина може бути підставою для розгляду питання про правомірність/неправомірність рішення відповідача № 8/11-803, яке в рамках даної справи спірним не є.

Стосовно посилань позивача на те, що у спірному наказі містяться посилання на розділ 3 п.п. 3.2.1 Правил благоустрою, затверджених рішенням сесії № 6/7-70 від 31 травня 2011 року, які не регулює питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд зазначає, що включення у спірний наказ таких посилань не змінює тієї обставини, що єдиною фактичною підставою для відмови позивачу у задоволенні її клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою було включення земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:059, за рахунок якої позивач бажала отримати землю у власність, включена до переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач довів належними та достатніми доказами правомірність спірного рішення, отже, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України у випадку прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Великоновосілківської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна