Справа № ЗД/380/42/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № ЗД/380/42/21 пров. № А/857/1268/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року про забезпечення позову, прийняту суддею Коморним О.І. в м.Львові, у письмовому провадженні, у справі № ЗД/380/42/21 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, просив зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 01.10.2021 № 3494/5 Про задоволення скарги до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ прийнятий з порушенням строків, оскільки скарга була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.04.2021, і мала би бути розглянута в термін до 14.06.2021. Однак, висновок центральної Комісії Міністерства юстиції України датований 27.09.2021, а оскаржуваний наказ датований 01.10.2021.

Також, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, а також унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року заяву задоволено частково.

Зупинено дію пунктів 2 та 6 наказу Міністерства юстиції України від 01.10.2021 № 3494/5 Про задоволення скарги до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 01.10.2021 № 3494/5 Про задоволення скарги.

У задоволенні інших вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Міністерства юстиції України подало апеляційну скаргу, з підстав порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог і бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Вважає, що судом першої інстанції не обґрунтовано у чому полягатиме порушення прав та інтересів позивача, порушення прав третіх осіб і не зазначено чим може ускладнитись можливість їх захисту у разі невжиття заходів забезпечення позову. Скаржник вважає, що зазначені у заяві про забезпечення позову доводи не вказують на наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України.

Зупиненням дії наказу Міністерства юстиції України від 01.10.2021 № 3494/5 Про задоволення скарги суд втручається у дискреційні повноваження Міністерства юстиції України.

Застосування заходів забезпечення позову, як зупинення дії спірного Наказу суперечить сутності та змісту зазначеного наказу та меті, з якою його було прийнято.

Просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи по суті.

Від Міністерства юстиції України 08 лютого 2022 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представництво інтересів Міністерства юстиції у даній справі здійснює головний спеціаліст відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації управління Державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Луців О.В., яка з 31.01.2022 перебуває на лікарняному.

Колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання, за наявними у справі документами.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що державним реєстратором проводиться не лише реєстрація прав на нерухоме майно, а також і прийом заяв для проведення реєстраційних дій, проте у зв`язку із заблокуванням доступу до реєстру державний реєстратор позбавлений можливості виконувати свою роботу щодо їх розгляду та прийняття рішень. Суд першої інстанції вказав, що позивач позбавлений можливості виконувати свої безпосередні службові обов`язки, пов`язані з державною реєстрацією прав. Разом з тим, спірний наказ щодо заявника містить лише пункт 2 та 6, а інші пункти стосуються рішень прийнятих іншими державними реєстраторами.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мазан О.І. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до Міністерства юстиції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 01.10.2021 № 3494/5 «Про задоволення скарги».

Спірним наказом Міністерства юстиції України задоволено скаргу АТ «Укрпошта» від 27.04.2021 та: скасовано рішення від 21.01.2019 № 45124946, прийняте державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської обл. Павлишина Н.-П.А. (п.2 Наказу); скасовано рішення від 29.08.2019 № 48426235, від 27.10.2020 № 54805697, від 04.11.2020 № 54956959 та від 04.12.2020 № 555289927 згадані у пунктах 2 5 даного наказу; тимчасово блоковано доступ державному реєстратору Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської обл. Павлишину Н.-П.А до Державнвого реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці (п. 6 Наказу); виконання пункту 6 Наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (п. 8 Наказу).

Статтею 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зазначити, що суд при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи із конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна із передбаченихч.2 ст.150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для забезпечення адміністративного позову суд може вживати заходи шляхом: зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; заборони відповідачу вчиняти певні дії; встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії; заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку (ч.1 ст. 151 КАС України).

Водночас, при розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх тверджень, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, заборони відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

При вирішенні питання щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову підлягають врахуванню пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Також, суд звертає увагу на те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише спрямована на виконання вимог ст.2 КАС України, на захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, та має тимчасовий характер - до вирішення спору по суті.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав є Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 № 1952-IV.

Приписами статті 37-1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про: 1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав; 4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; 5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора.

За таких обставин суд переконаний, що блокування заявнику доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за умови невирішеного питання про передачу документів, що знаходяться у державного реєстратора, може створити порушення прав третіх осіб, які звернулись до державного реєстратора з метою вчинення реєстраційних дій.

У свою чергу, позивач позбавлений можливості виконувати свої безпосередні службові обов`язки, пов`язані з державною реєстрацією прав.

Апеляційний суд зазначає, що забезпечення позову зупиненням дії наказу в частині блокування доступу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно може вважатися вирішенням спору, оскільки державний реєстратор і надалі здійснює діяльність у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, попри те, що оскаржуваний наказ, дія якого оскаржуваним судовим рішенням зупинена, винесений саме щодо наявних порушень державним реєстратором при вчиненні дій у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30 вересня 2021 року (справа № 640/1344/21), від 12.02.2020 (справа № 824/902/19-а), від 09 вересня 2020 року (справа № 813/944/18).

Статтею 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлені строки проведення реєстраційних дій та надання інформації з Державного реєстру прав, наприклад, державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

При цьому, норма ч.1 ст.38 цього Закону передбачає, що державні реєстратори, суб`єкти державної реєстрації прав за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом. Шкода, завдана державним реєстратором фізичній чи юридичній особі під час виконання своїх обов`язків, підлягає відшкодуванню на підставі рішення суду, що набрало законної сили, у порядку, встановленому законом.

Отже, недотримання строків розгляду може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення строків розгляду заяв про державну реєстрацію та ініціювання проти нього проваджень про стягнення шкоди.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що заявник намагається захистити свої права на стадії перевірки законності блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому до перевірки законності наказу Міністерства юстиції України його виконання може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Суд першої інстанції вважає, що зупинення дії наказу до вирішення спору по суті, не порушить прав третіх осіб та забезпечить дотримання справедливого балансу співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що спірним наказом Міністерства юстиції України права третіх осіб не порушено з огляду на положення абзацу 3 частини 3 статті 37-1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, згідно з яким у разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора, акредитованого суб`єкта державної реєстрації прав.

Колегія суддів критично оцінює твердження заявника щодо очевидної протиправності наказу Міністерства юстиції України № 3494/5 від 01.10.2021р., який він має намір оскаржити, адже оцінку протиправності такого рішення буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам учасників справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову, такий захід забезпечення позову не відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України, застосування заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті предмету позову, матеріали справи не містять доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може спричинити значну шкоду професійній діяльності заявника, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, та порушує права третіх осіб, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що 01.11.2021 Львівським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі № 380/18376/21 за позовом ОСОБА_1 , за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ПП «АГІС», за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного підприємства Національні інформаційні системи, АТ «Укрпошта» про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що заявником не представлено будь-яких доказів того, що невжиття розглядуваних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду

За таких обставин, з врахуванням положень статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову неповно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення даного питання, а тому ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись статтями 243 ч.3, 308, 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року з питань забезпечення позову у справі № ЗД/380/42/21, - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 14.02.22