Справа № 160/9731/21
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2022 року м. Дніпросправа № 160/9731/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в особі Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року в адміністративній справі №160/9731/21 (суддя у 1 інстанції Неклеса О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати постанови Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 06.12.2019 року № 48831.1/40 та від 16.01.2020 року № 48831.1/44 «Про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати»;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області призначити позивачу страхові виплати з 20.05.2019 року в розмірі 20% втрати професійної працездатності від виробничої травми від 11.07.2001р. виходячи з пункту 12 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» згідно розміру тарифної ставки гірничого робітника очисного вибою 5 розряду станом на 2019 рік, встановлений Галузевою угодою між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднанням власників), що діють у вугільній галузі, всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості та здійснити перерахунок виплати в розмірі 40% втрати професійної працездатності від профзахворювання по трудовому каліцтву з 26.08.1991р, згідно розміру тарифної ставки гірничого майстра добувної ділянки станом на 2019 рік, встановлений Галузевою угодою між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднанням власників), що діють у вугільній галузі, всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області щодо відмови позивачу у призначенні страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який стався з ним 11.07.2001 року під час роботи на шахті «Донецька» «ДХК «Торезантрацит» (). Скасовано рішення від 23.01.2020 року №31.1-06/634, прийняте Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, у формі листа. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 05.12.2019 року про призначення останньому страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який стався з ним 11.07.2001 року під час роботи на шахті «Донецька» «ДХК «Торезантрацит» () та прийняти відповідне рішення у формі Постанови з урахування висновків суду. У задоволені іншої частини позовних вимог, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що предметом спору у цій справі є правомірність прийняття відповідачем відмови у призначені страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві є хибними, оскільки позивачу не було відмовлено у призначені такої виплати, а навпаки, щомісячна страхова виплата у зв`язку з виробничою травмою, яка трапилась з позивачем 11.07.2001 року під час роботи на шахті «Донецька» «ДХК «Торезантрацит» була призначена, про що 16.01.2020 року винесено постанову №0402/48831/48831.1/44. Зазначено, що обов`язковою вимогою ч.12 ст.42 Закону України №1105 для здійснення розрахунку щомісячної виплати є не просто відсутність довідки про середню заробітну плату потерпілого, а наявність документу від роботодавця, або архіву, що відомості про заробітну плату потерпілого не збереглися, проте такий документ в особистій справі позивача відсутній. Враховуючі відсутність довідки про середню заробітну плату (доход) потерпілого, а також відсутність такої інформації в Реєстраі, відповідачем 16.01.2020 року було здійснено позивачу розрахунок щомісячної страхової виплати у зв`язку з виробничою травмою, з урахуванням вимог пунктів 23, 2.4 Постанови. При цьому, суд першої інстанції дійшов хибного висновку при скасуванні рішення 23.01.2020 року №31.2-06/634, оскільки таке рішення прийняте у формі листа та не є документом яким відмовлено у призначені страхової виплати. Також заява ОСОБА_1 від 05.12.2019 року про призначення потерпілому страхових виплат у зв`язку з виробничою травмою розглянута з дотриманням вимог Закону №1105, про що винесено постанову від 16.01.2021 року №0402/48831/48831.1/44, а тому підстави для повторного розгляду такої заяви відсутні.

В відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку Дніпровському відділенні управління, як особа переміщена з території проведення антитерористичної операції та отримує страхові виплати безстроково в розмірі 40% втрати професійної працездатності від професійного захворювання, яке сталося з ним під час роботи на шахтоуправлінні «Торезьке» виробничого об`єднання «Торезантрацит» акт від 26 серпня 1991 року.

Згідно з довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових, видах допомоги Донецької обласної МСЕК № 5 від 28.07.2009 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання (акт П-4 від 26.08.1991 року) безстроково, а також визначено потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні і забезпеченні тростиною.

В подальшому, згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги обласної МСЕК № 3 м.Дніпро від 01.07.2019 року № 076082 позивачу встановлено безстроково II групу інвалідності, залишено без зміні 40% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням (що відповідає III групі інвалідності від професійного захворювання) та не встановлено стійку втрату професійної працездатності (0%) згідно з виробничою травмою (акт Н-1 від 12.07.2001 року№ 9).

У жовтні 2019 року, відділом страхових виплат та матеріального забезпечення Дніпровського відділення отримано виписку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Центральної МСЕК МОЗ України від 02.10.2019 року № 0026675, із зазначенням щодо встановлення позивачу первинно-повторно II групи інвалідності, 60% втрати професійної працездатності, причина втрати професійної працездатності - трудове каліцтво.

У подальшому Дніпровському відділенню надано оновлену виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги позивачу Центральною МСЕК МОЗ України від 02.10.2019 року №0026676, оформлену у відповідності до вимог вищезазначеної нормативно - правової бази МСЕК, із зазначенням огляду потерпілого первинно-повторно та встановленням з 20.05.2019 безстроково II групи інвалідності, 60% втрати професійної працездатності, з них 40% у зв`язку з профзахворюванням (що відповідає III групі інвалідності від профзахворювання) та 20% у зв`язку з виробничою травмою. Причина втрати професійної працездатності -професійне захворювання.

На підставі оновленої виписки № 0026676 відділенням позивачу була продовжена щомісячна виплата по професійному захворюванню в розмірі 2811,93 грн., а також проведене нове призначення по виробничій травмі 1924,46 грн.

05 грудня 2019 року позивач звернувся до Дніпровського відділення із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який стався з ним 11.07.2001 року під час роботи на шахті «Донецька» «ДХК «Торезантрацит» ().

До заяви позивачем було додано Довідку МСЕК, Акт про нещасний випадок, за формою Н-1 та копію трудової книжки.

Листом №31.1-06/634 від 23.01.2020 року відповідач повідомив позивачу про відмову у призначенні йому страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який стався з ним 11.07.2001 року під час роботи на шахті «Донецька» «ДХК «Торезантрацит», мотивуючи відмову тим, що професійне захворювання і виробнича травма сталися з позивачем, на думку Управління, на різних підприємствах, у зв`язку із чим, страхова виплата по професійному захворюванню була продовжена в розмірі 2811,93 грн., а по виробничій травмі 2001 року проведене нове призначення.Окрім цього, відповідач також посилаються на те, що при зверненні позивачем із вказаною заявою про призначення йому страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який стався 11.07.2001 року під час роботи на шахті «Донецька» «ДХК «Торезантрацит», останнім не було надано даних про заробітну плату за період до настання нещасного випадку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 173 Кодексу законів про працю України регламентовано, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Закон України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон № 1105-XIV) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Розділом V Закону №1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до ч.3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Для призначення страхових виплат у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків до робочих органів виконавчої дирекції Фонду подаються документи, що передбачені п.1 ст. 43 Закону № 1105 та підпунктом 3.1 пункту 3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 27 квітня 2007 року № 24 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року № 715/13982, а саме:

1) заява потерпілого про призначення страхових виплат;

2) акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 (якщо стався нещасний випадок), висновок за формою Т-1 (якщо такий складався);

3) акт (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався);

4) акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 (якщо таке встановлено);

5) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або

професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання);

6) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності;

7) довідка про середню заробітну плату (доход);

8) копія трудової книжки або витяг з неї, засвідчені страхувальником або підписом працівника робочого органу виконавчої дирекції Фонду при пред`явленні оригіналу;

9) довідка про розмір пенсії по інвалідності (якщо вона призначена) унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі про розмір одержуваних надбавок);

10) протокол засідання комісії з питань охорони праці підприємства, а у разі, якщо вона не створена на підприємстві, комісії з питань вирішення спорів при робочих органах виконавчої дирекції Фонду про відсоток зменшення розміру одноразової допомоги потерпілому на виробництві (у разі встановлення комісією з розслідування нещасного випадку, що ушкодження здоров`я настало не лише з причин, що залежать від роботодавця, а і внаслідок порушення застрахованою особою нормативних актів про охорону праці).

Відповідно до частини сьомої статті 36 Закону №1105-XIV страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, причину, час настання та групу інвалідності у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також необхідні види медичної та соціальної допомоги. Огляд потерпілого, складання та корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда, у якій визначаються види реабілітаційних заходів та строки їх виконання, проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду, суду чи прокуратури.

Стійкою втратою професійної працездатності вважається будь-яка втрата професійної працездатності, визначена МСЕК.

Відповідно до ст. 42 Закону № 1105-ХІV, сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина п`ята статті 47 Закону № 1105-XIV).

Частиною першою статті 47 № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Згідно з частинами четвертою, сьомою статті 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України Про оплату праці.

Згідно із статтею 44 Закону № 1105-XIV, фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", а саме, пункти 15 і 18 доповнені реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України".

Відповідно до п. 3.1. Постанови правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року № 11 (далі - Порядок № 11) для призначення щомісячних страхових виплат до відділення Фонду подаються наступні документи:

1) заява потерпілого про призначення страхових виплат;

2) копія індивідуального податкового номера, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

3) копія паспорта, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

4) акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за встановленою формою (якщо стався нещасний випадок), висновок за формою Т-1 (якщо такий складався);

5) акт (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався);

6) акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою;

7) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання);

8) висновок медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) про ступінь втрати професійної працездатності;

9) довідка про середню заробітну плату (дохід) у разі відсутності інформації в Державному реєстрі застрахованих осіб;

10) копія трудової книжки або витяг з неї, засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

11) копія цивільно-правового договору (для осіб, які працюють на умовах такого договору), засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

12) копія документа, що підтверджує державну реєстрацію особи, як суб`єкта підприємницької діяльності, засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

13) довідка про розмір пенсії по інвалідності (якщо вона призначена) унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі про розмір одержуваних надбавок) у разі настання права на страхову виплату до 11.10.2017р.;

14) довідка будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів або пансіонату для ветеранів війни та праці про розмір вартості утримання потерпілого в ньому;

15) протокол засідання комісії з питань охорони праці підприємства, а у разі, якщо вона не створена на підприємстві, комісії з питань вирішення спорів при управлінні (відділенні) Фонду про відсоток зменшення розміру одноразової допомоги потерпілому на виробництві (у разі встановлення комісією з розслідування нещасного випадку, що ушкодження здоров`я настало не лише з 4 причин, що залежать від роботодавця, а і внаслідок порушення потерпілим нормативних актів про охорону праці). Зазначені документи формуються в справу про страхові виплати та зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду. До справи додаються відомості про заробітну плату (дохід) потерпілого з Державного реєстру застрахованих осіб.

Згідно з п. 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23.09.1999 року № 1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 37 цього Закону не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб.

Відповідно до п 9 ст. 42 Закону України №1105 середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 р. № 439), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Пункту 13 вищевказаного Порядку зазначається, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Пункту 14 Порядку, у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою повязане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування.

Згідно з п. 19 Порядку про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 року № 1266 (Порядок 1266), у разі коли на час звернення за страховою виплатою документи про заробітну плату застрахованої особи до ушкодження здоров`я не збереглися, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з розміру середньої заробітної плати, що склалася на час звернення за відповідною професією (посадою). За відсутності на підприємстві відповідної професії (посади) середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою), що склалася на час звернення на підприємстві, на якому працювала застрахована особа, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Пункту 17 Порядку, у разі подання застрахованою особою для призначення страхових виплат довідки про заробітну плату за період до 1 січня 1992 року під час обчислення коефіцієнта заробітної плати середня заробітна плата за рік у відповідному періоді вважається середньомісячною заробітною платою працівників, зайнятих в економіці України, за відповідний рік.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності.

Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону, перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання в попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері статистики.

Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Як вже зазначалося раніше, позивач 05 грудня 2019 року позивач звернувся до Дніпровського відділення із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який стався з ним 11.07.2001 року під час роботи на шахті «Донецька» «ДХК «Торезантрацит», проте відповідачем було відмовлено у призначенні позивачеві страхових виплат у звя`зку із відсутністю документів або даних по ліквідацію шахт «Донецька» та №43 ш/у «Торезьке» ДХК «Торезантрацит». Також, відповідач посилається на відсутність довідки про середню заробітну плату (доход).

Водночас, суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки позивач є внутрішньо переміщеною особою, то запитувані відповідачем документи наразі знаходять на тимчасово окупованій території, а тому вимога про надання уточнюючої довідки про середню заробітну плату (доход) може бути визнана виправданою в звичайній ситуації, проте в ситуації, яка склалася в позивача ця вимога становить дискримінаційне поводження стосовно осіб, які отримували відповідні документи на підприємствах, установах, які залишилися на території, що на даний момент є тимчасово окупованою.

Слід зазначити, що одним з основних напрямків політики держави України стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист та повноцінна реалізація, зокрема, соціальних прав громадян України.

Також в даному випадку є доцільним застосування загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих установою, що знаходиться на окупованій території, як доказів, оскільки неприйняття цих документів призведе до порушень та обмежень прав позивачки на соціальний захист та гарантоване їй право на пенсійне забезпечення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.10.2018 року по справі № 569/14531/16-а.

Згідно з п. 12 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вказано, що якщо на час звернення за страховою виплатою документи про заробіток потерпілого до ушкодження здоров`я не збереглися, сума страхової виплати визначається за діючою на час звернення тарифною ставкою за професією на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий або за відповідною тарифною ставкою подібної професії, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати.

Відповідно до п. 20 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, встановлюється, що у разі відсутності в потерпілого на час звернення за страховою виплатою довідки про його заробітну плату в зв`язку з ліквідацією підприємства, установи або організації середня заробітна плата обчислюється виходячи з діючої на час звернення місячної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною професією (посадою) в галузі.

Таким чином, у разі відсутності в потерпілого на час звернення за страховою виплатою довідки про його заробітну плату в зв`язку з ліквідацією підприємства, установи або організації середня заробітна плата обчислюється виходячи з діючої на час звернення місячної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною професією (посадою) в галузі.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів зазначає, що відповідачем вчинені протиправні дії щодо відмови у призначені позивачу страхових виплат на підставі заяви від 05.12.2019 року, а рішення від 23.01.2020 року №31.2-06/634 яким відмовлено, є протиправним та підлягає скасуванню.

Посилання скаржника на постанову від 16.01.2021 року №0402/48831/48831.1/44 не спростовує протиправність дій відповідача щодо не призначення позивачу страхових виплат саме за вимогами заяви від 05.12.2019 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області щодо відмови позивачу у призначенні страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який стався з ним 11.07.2001 року під час роботи на шахті «Донецька» «ДХК «Торезантрацит» () та скасування рішення від 23.01.2020 року №31.1-06/634, прийняте Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, у формі листа.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в особі Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва