Справа № 530/799/20
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 16 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 530/799/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Зайченка Володимира Анатолійовича, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом Державного кадастрового реєстратора Відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Зайченка Володимира Анатолійовича, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просив:

визнати протиправними дії Державного кадастрового реєстратора Відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Зайченка Володимира Анатолійовича щодо реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :00:009:0176, яка знаходиться на території Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області;

зобов`язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Зайченка Володимира Анатолійовича скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:009:0176, площею 1,1593 га, яка розташована на території Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області разом із закриттям Поземельної книги.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що державним реєстратором протиправно прийнято рішення про реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :00:009:0176, площею 1,1593 га, яка розташована на території Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, оскільки ця земельна ділянка на 82,0369% перетинається із земельною ділянкою, щодо якої ОСОБА_1 виготовлено проект землеустрою. Позивач переконаний, що земельна ділянка, на виготовлення проекту землеустрою щодо якої йому надано дозвіл та у подальшому виготовлено документацію із землеустрою, вважається вільною у розумінні Земельного кодексу України, а відтак відповідач під час реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :00:009:0176 не перевірив відповідності поданих документів вимогам чинного законодавства та зареєстрував право власності на земельну ділянку за гр. ОСОБА_2 площа якої відрізняється від площі земельної ділянки, яка їй належить на підставі правовстановлюючих документів. Вищевказані обставини зумовили перетин земельної ділянки ОСОБА_2 та запланованою до відведення позивачем земельної ділянки на 82,0369% та унеможливили реєстрацію права власності позивача на земельну ділянку за виготовленим проектом землеустрою в ДЗК, що на переконання ОСОБА_1 порушує його права та законні інтереси.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Зіньківському районі головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Зайченка Володимира Анатолійовича, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: зобов`язано Державного кадастрового реєстратора Відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Зайченка Володимира Анатолійовича скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:009:0176 площею 1,1593 га, яка розташована на території Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області разом із закриттям Поземельної книги; стягнуто із Державного кадастрового реєстратора Відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Зайченка Володимира Анатолійовича на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 420,40 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2021 року рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 березня 2021 року скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Зайченка Володимира Анатолійовича, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії закрито.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Зайченка Володимира Анатолійовича, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії передано для розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху в порядку частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

У спосіб та строк, встановлені судом, позивач усунув недоліки позовної заяви, що стало підставою для винесення судом ухвали від 01 листопада 20221 року про продовження розгляду справи.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у його задоволенні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Рішенням 28 сесії 7 скликання Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 13 вересня 2019 року позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 1,50 га, в тому числі рілля - 1,50 га, розташованої за межами населених пунктів Проценківської сільської ради з подальшою передачею земельної ділянки у власність.

Проект землеустрою погоджено Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 30 січня 2020 року № 790/82-20, який міститься в проекті. Також, зазначений вище проект землеустрою містить позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації від 24 лютого 2020 року № 419.

14 травня 2020 року Державним кадастровим реєстратором Відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області розглянуто заяву позивача про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 12.05.2020 року (реєстраційний номер № 020) разом із доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав того, що електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа та розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Перетин ділянок з ділянкою :00:009:0176, площа співпадає на 82,0369%.

Крім того, судом встановлено, що фактично земельна ділянка станом на 2003 рік перебувала у колективній власності відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ № 5 від 07 травня 1996 року.

Згідно листа архівного сектору Зіньківської РДА від 29 квітня 2020 року за № 04-01/36 Державний акт ПЛ 1206 від 29 грудня 2003 року на зберігання до архівного сектору Зіньківської РДА не надходив, надано копії протоколу 8 сесії 4 скликання від 25 грудня 2003 року Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та рішення даної сесії "Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок громадянам".

Зі змісту Архівного витягу, а саме: Додатку № 2 до рішення 8 сесії 4 скликання Проценківської сільської ради "Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок громадянам" встановлено, що ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,9999 га, яка знаходиться на території с. Довжик Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Позивач отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 1,50 га, в тому числі рілля - 1,50 га, розташованої за межами населених пунктів Проценківської сільської ради з подальшою передачею земельної ділянки у власність, а земельна ділянка, надана ОСОБА_2 знаходиться в межах населеного пункту с. Довжик Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Відтак, під час здійснення державної реєстрації прав ОСОБА_2 на земельну ділянку площею, відмінною від тієї, що передбачена Державним актом ПЛ 1206 від 29 грудня 2003 року, державний реєстратор не виконав дій, передбачених положенням частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Невідповідність площі зареєстрованої відповідачем за гр. ОСОБА_2 земельної ділянки стала перешкодою для реєстрації права позивача на земельну ділянку згідно виготовленого ним проекту землеустрою через виникнення часткового перетину цих земельних ділянок.

Посилаючись на вищевказані обставини, позивач вважає, що рішення відповідача про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :00:009:0176 за ОСОБА_2 підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо обґрунтованості позовних вимог суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Приписами частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно з частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього випливає, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Як встановлено Полтавським апеляційним судом у постанові від 23 червня 2021 року, у цій справі спір між сторонами ґрунтується виключно на твердженні позивача про протиправність дій державного реєстратора як суб`єкта, наділеного Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" владними функціями на прийняття рішення про державну реєстрацію прав, у зв`язку з невиконанням ним обов`язку щодо перевірки поданих для реєстрації документів. При цьому ініціатор звернення не порушував перед судом питань, пов`язаних з його правом власності на землю чи оспорюванням права власності третіх осіб на цю ж земельну ділянку.

Суд зауважує, що передача земельних ділянок у власність або користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (стаття 123 Земельного кодексу України). Водночас згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у статті 126 Земельного кодексу України.

Аналіз положень статей 116, 118 Земельного кодексу України дає підстави стверджувати, що правові наслідки отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є тотожними наслідкам передачі вказаної земельної ділянки у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

На переконання суду, доводи позивача про об`єктивне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів не врахувують таких обставин:

1) до моменту внесення до державного земельного кадастру запису про реєстрацію речових прав на нерухоме майно за суб`єктом щодо певної земельної ділянки, остання вважається вільною;

2) отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року № 21-358а13, від 07 червня 2016 року № 21-1391а16, постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року № 463/3375/15-а.

Тобто, факт виготовлення позивачем проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не призводить до виникнення в останнього будь-яких майнових прав на неї, а відтак підстави вважати порушеним право ОСОБА_1 внаслідок дій державного реєстратора щодо реєстрації права на земельну ділянку за ОСОБА_2 відсутні.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 205, 241-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Зайченка Володимира Анатолійовича (вул. Воздвиженська, 40, м. Зіньків, Полтавська область), Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Чеснокова