Справа № 200/17736/21
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року Справа№200/17736/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення № 86 від 08.11.2021 року про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 03.11.2021 року з урахуванням стажу згідно всіх записів трудової книжки НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 03.11.2021 року звернувся до відповідача-2 з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 86 від 08.11.2021 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 28 років. Відповідач при призначенні пенсії не врахував період роботи з 22.11.1979 року по 24.04.1980 року в совхозі Ленінський робочим бригади № 1, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення та період роботи з 21.01.1994 року по 31.12.1998 року в КСП ім. Богдана Хмельницького, оскільки відсутній номер та дата наказу про звільнення з роботи, а архівну довідку № 521 від 02.11.2021 року відповідач-1 не прийняв до уваги тому, що у довідці не вказано ім`я та по-батькові повністю та відсутнє посилання на накази про прийняття та звільнення з роботи.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Прийнято розгляд справи проводити в строки встановлені ст. 258 КАС України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року залучено в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відповідно до вимог статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідачем-1 надано письмовий відзив від 28.12.2021 року (а.с. 64-67). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 03.11.2021 року звернувся через Веб-портал ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням управління № 86 від 08.11.2021 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 28 років. Період роботи позивача з 22.11.1979 року по 24.04.1980 року в совхозі Ленінський робочим бригади № 1 не врахований до його страхового стажу, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення. Не врахований також період роботи позивача в КСП ім. Богдана Хмельницького з 21.01.1994 року по 31.12.1998 року, оскільки відсутній номер та дата наказу про звільнення з роботи, а архівну довідку № 521 від 02.11.2021 року не прийнято до уваги тому, що у довідці не вказано ім`я та по-батькові повністю та відсутнє посилання на накази про прийняття та звільнення з роботи.

Зазначає, що страховий стаж позивача становить 24 роки 2 місяці 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З зазначених причин відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачем надано відповідь на відзив відповідача-1 від 12.01.2022 року, в якому зазначає, що спірні періоди роботи терміном 5 років 4 місяці 14 днів підтверджено відповідними доказами, тому відповідач-1 має зарахувати ці періоди роботи до страхового стажу (а.с. 74-81).

Відповідачем-1 надано письмові заперечення від 24.01.2022 року, в яких зазначає, що позивач не має необхідних 28 років страхового стажу, що унеможливлює призначення пенсії на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 87-88).

Позивачем надано відповідь на заперечення відповідача-1 від 01.02.2022 року, в якому зазначає, що спірні періоди роботи терміном 5 років 4 місяці 14 днів підтверджено відповідними доказами, тому відповідач-1 має зарахувати ці періоди роботи до страхового стажу (а.с. 96-97).

Відповідач-2 відзив на позовну заяву не надав, проте, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року відповідачу-2 було запропоновано надати відзив на позовну заяву, який відповідає вимогам ст. 162 КАС України.

Частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 (а.с. 9-13). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся через Веб-портал ПФУ з заявою, зареєстрованою автоматично 03.11.2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (а.с. 49).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 86 від 08.11.2021 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 28 років (а.с. 51).

При призначенні пенсії відповідач-1 не врахував періоди роботи з 22.11.1979 року по 24.04.1980 року в совхозі Ленінський робочим бригади № 1, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення. Також пенсійним органом не враховано період роботи позивача в КСП ім. Богдана Хмельницького з 21.01.1994 року по 31.12.1998 року, оскільки відсутній номер та дата наказу про звільнення з роботи, а архівну довідку № 521 від 02.11.2021 року відповідач-1 не прийняв до уваги тому, що у довідці не вказано ім`я та по-батькові повністю та відсутнє посилання на накази про прийняття та звільнення з роботи.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 25.11.1979р. (а.с. 27-37) по спірним періодам роботи наявні наступні записи:

- запис № 1 - з 22.11.1979 року прийнятий в совхоз Ленінський в якості робочого бригади № 1;

- запис № 2 - з 24.04.1980 року звільнений у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії;

- запис № 13 з 21.01.1994 року прийнятий до КСП ім. Богдана Хмельницького Олександрівського району Донецької області;

- запис № 14 з 29.02.2000 року звільнений з КСП ім. Богдана Хмельницького за власним бажанням.

Тобто, по спірним періодам роботи є записи у трудовій книжці позивача.

При цьому, проміжних записів між записом № 1 та № 2 немає, тобто позивача з роботи в совхозі Ленінський відразу призвано до строкової військової служби.

Роботу в КСП ім. Богдана Хмельницького підтверджено архівними довідками трудового архіву Олександрівської селищної ради Донецької області від 02.11.2021 року № 521 та № 522 (а.с. 42-43).

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування до страхового стажу при призначені пенсії за віком позивачу спірних періодів роботи з 22.11.1979 року по 24.04.1980 року в совхозі Ленінський та з 21.01.1994 року по 31.12.1998 року в КСП ім. Богдана Хмельницького, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років.

Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з ч. 3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належно відображено періоди роботи позивача роботи з 22.11.1979 року по 24.04.1980 року в совхозі Ленінський та з 21.01.1994 року по 31.12.1998 року в КСП ім. Богдана Хмельницького.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 не прийнятих відповідачем-1 спірних періодів роботи з 22.11.1979 року по 24.04.1980 року в совхозі Ленінський та з 21.01.1994 року по 31.12.1998 року в КСП ім. Богдана Хмельницького є протиправною і ці періоди мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такі дії відповідача суперечать статті 19 Конституції України та законам України, не визнавши право позивача на перерахунок пенсії, призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Прийнявши неправомірне рішення щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи, відповідач-1 діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Відтак, враховуючи неправомірні дії відповідача-1 щодо відмови у призначенні пенсії, спірне рішення відповідача-1 № 86 від 08.11.2021 року підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що усі матеріали за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 03.11.2021 року були передані до Пенсійного органу за місцем проживання позивача, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.

У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Враховуючи викладені обставини суд приходить висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянувши заяву від 03.11.2021 року про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 22.11.1979 року по 24.04.1980 року в совхозі Ленінський та з 21.01.1994 року по 31.12.1998 року в КСП ім. Богдана Хмельницького.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог з урахуванням п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що підставою для звернення до суду стало протиправне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, суд приходить висновку про стягнення судового збору на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 86 від 08.11.2021 року ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 22.11.1979 року по 24.04.1980 року в совхозі Ленінський та з 21.01.1994 року по 31.12.1998 року в КСП ім. Богдана Хмельницького.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 14 лютого 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова