Справа № 200/16429/21
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року Справа№200/16429/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Галатіної О.О. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 травня 2021 року він звернувся до установи відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, однак, рішенням від 03.06.2021 року йому було відмовлено у призначенні такої пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Відповідачем не зараховано до пільгового та страхового стажу позивача певні періоди роботи.

Позивач вважає, що відповідач грубо порушує його конституційні права на пенсію та просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.06.2021 року № 23 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії;

2) зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу з повним робочим днем на гірничих роботах періоди роботи: з 06.08.2005 року по 19.12.2006 року у ВАТ «Укрвуглебуд» прохідником підземним; з 19.01.2007 року по 30.01.2007 року на ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним; з 24.03.2009 року по 30.11.2012 року на ВАТ «Укрвуглебуд» прохідником підземним; з 01.12.2012 року по 12.07.2013 року ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним; з 16.09.2013 року по 25.12.2013 року в ТОВ Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» прохідником підземним; 01.01.2021 року по 28.05.2021 року на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» прохідником підземним;

3) зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового підземного стажу ОСОБА_1 додатково по 3 місяці за кожний рік його роботи на провідних професіях, відповідно до роз`яснення Міністурства соціального забезпечення України №8 від 20 січня 1992 року «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

4) зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.05.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням зарахованих до пільгового стажу періодів роботи.

Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без повідомлення (виклику) сторін.

29 грудня 2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, зокрема зазначено, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи: 06.08.2005 року по 19.12.2006 року та з 24.03.2009 року по 25.12.2013 року, оскільки не надано довідки, уточнюючі пільговий характер роботи; з 19.01.2007 року по 30.01.2007 року, оскільки у вказаний період позивач проходив навчання; з 01.05.2013 року по 12.07.2013 року, оскільки відсутня сплата страхових внесків. До страхового стажу не зараховано період роботи позивача з 01.01.2021 року по 28.05.2021 року, оскільки відсутні відомості про сплату внесків. Вважає, що управління діяло згідно діючого законодавства. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області правом на надання відзиву не скористалось.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом громадянина № НОМЕР_1 , виданого 24 грудня 2019 року, 28 травня 2021 року звернувся до установи відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, що сторонами не оспорюється.

За принципом екстериторіальності, заява позивача від 28 травня 2021 року надійшла до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням від 03.06.2021 року № 23 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Згідно листа Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 26.10.2021 року № 2000-0303-8/133526 зокрема зазначено, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи: 06.08.2005 року по 19.12.2006 року та з 24.03.2009 року по 25.12.2013 року, оскільки не надано довідки, уточнюючі пільговий характер роботи; з 19.01.2007 року по 30.01.2007 року, оскільки у вказаний період позивач проходив навчання; з 01.05.2013 року по 12.07.2013 року, оскільки відсутня сплата страхових внесків. До страхового стажу не зараховано період роботи позивача з 01.01.2021 року по 28.05.2021 року, оскільки відсутні відомості про сплату внесків. Вважає, що управління діяло згідно діючого законодавства.

Разом з цим, не зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача підтверджується розрахунком стажу ОСОБА_1 від 25.10.2021 року.

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 (в частині спірних періодів), позивач працював повний робочий день у шахті:

- з 06.08.2005 року по 19.12.2006 року у ВАТ «Укрвуглебуд» прохідником підземним (запис 27-29);

- з 19.01.2007 року по 30.01.2007 року на ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним (запис 30-31);

- з 24.03.2009 року по 30.11.2012 року на ВАТ «Укрвуглебуд» прохідником підземним (запис 33-35);

- з 01.12.2012 року по 12.07.2013 року ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним (запис 36-37);

- з 16.09.2013 року по 25.12.2013 року в ТОВ Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» прохідником підземним (запис 38-39);

- з 01.01.2021 року по 28.05.2021 року на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» прохідником підземним (запис 42).

Працює по теперішній час.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2статті 4 КАС України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Згідно п. 2 Розділу Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 100 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Щодо зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача, у зв`язку з ненаданням уточнюючих довідок, суд зазначає наступне.

Як вже було вказано вище, позивач, згідно трудової книжки НОМЕР_2 (в частині спірних періодів), позивач працював повний робочий день у шахті:

- з 06.08.2005 року по 19.12.2006 року у ВАТ «Укрвуглебуд» прохідником підземним (запис 27-29);

- з 19.01.2007 року по 30.01.2007 року на ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним (запис 30-31);

- з 24.03.2009 року по 30.11.2012 року на ВАТ «Укрвуглебуд» прохідником підземним (запис 33-35);

- з 01.12.2012 року по 12.07.2013 року ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним (запис 36-37);

- з 16.09.2013 року по 25.12.2013 року в ТОВ Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» прохідником підземним (запис 38-39);

- з 01.01.2021 року по 28.05.2021 року на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» прохідником підземним (запис 42).

Відповідно суд наголошує, що трудова книжка позивача містить достатні дані для визначення зазначеного періоду в якості пільгового стажу без надання відповідних довідок.

Таким чином періоди роботи з 06.08.2005 року по 19.12.2006 року у ВАТ «Укрвуглебуд» прохідником підземним; з 19.01.2007 року по 30.01.2007 року на ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним; з 24.03.2009 року по 30.11.2012 року на ВАТ «Укрвуглебуд» прохідником підземним; з 01.12.2012 року по 12.07.2013 року ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним; з 16.09.2013 року по 25.12.2013 року в ТОВ Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» прохідником підземним; 01.01.2021 року по 28.05.2021 року на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» прохідником підземним підлягають зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.05.2013 року по 12.07.2013 року та з 01.01.2021 року по 28.05.2021 року, оскільки відсутні відомості про сплату внесків, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

За приписами ч.6 ст.20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Як передбачено частиною 2 ст. 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).

Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином суд наголошує, що обов`язок по сплаті страхових внесків не може обмежувати права робітника на отримання пенсійних виплат.

Відповідно робота позивача з 01.05.2013 року по 12.07.2013 року та з 01.01.2021 року по 28.05.2021 року підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Щодо позовних вимог позивача зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового підземного стажу ОСОБА_1 додатково по 3 місяці за кожний рік його роботи на провідних професіях, відповідно до роз`яснення Міністурства соціального забезпечення України №8 від 20 січня 1992 року «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 (заява № 38722/02)).

«Ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача перерахувати позивачу пенсію є формою втручання у дискреційні повноваження.

З системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Згідно абзацу другому частини 4 статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зважаючи на фактичні обставини справи, враховуючи наявність рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, суд вважає ефективним способом захисту порушеного права позивача визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.06.2021 року № 23 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Поряд з цим, враховуючи викладене, а також з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення (перерахунку) пенсії та визначення наявності підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку), суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 28.05.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу з повним робочим днем на гірничих роботах періоди роботи: з 06.08.2005 року по 19.12.2006 року у ВАТ «Укрвуглебуд» прохідником підземним; з 19.01.2007 року по 30.01.2007 року на ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним; з 24.03.2009 року по 30.11.2012 року на ВАТ «Укрвуглебуд» прохідником підземним; з 01.12.2012 року по 12.07.2013 року ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним; з 16.09.2013 року по 25.12.2013 року в ТОВ Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» прохідником підземним; 01.01.2021 року по 28.05.2021 року на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» прохідником підземним.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, на підставі викладеного, з урахуванням вимог частини другої статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.06.2021 року № 23 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 28.05.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу з повним робочим днем на гірничих роботах періоди роботи: з 06.08.2005 року по 19.12.2006 року у ВАТ «Укрвуглебуд» прохідником підземним; з 19.01.2007 року по 30.01.2007 року на ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним; з 24.03.2009 року по 30.11.2012 року на ВАТ «Укрвуглебуд» прохідником підземним; з 01.12.2012 року по 12.07.2013 року ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним; з 16.09.2013 року по 25.12.2013 року в ТОВ Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» прохідником підземним; 01.01.2021 року по 28.05.2021 року на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» прохідником підземним.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.О. Галатіна