Справа № 160/21459/21
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Жукової Є.О.,
Надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 23 листопада 2021 р.
Роз`яснено позивачу, що недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання до суду: позовної заяви, яка буде відповідати вимогам статті 160 КАС України в частині з визначення позовних вимог у відповідності до відповідачів до яких заявлено позовну заяву.
22.11.2021 р., шляхом поштового зв`язку, на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду, позивачем було подано документи на виконання вимог ухвали суду від 09.11.2021 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 р. провадження у справі було відкрито, та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
У лютому 2021 року ОСОБА_1 виповнилося 58 років.
18.08.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області із заявою та документами для призначення пільгової пенсії по Списку №2.
У вересні 2021р. ОСОБА_1 було отримано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпроптеровській області лист від 30.08.2021р. №0400-010204-8/114953, до якого додано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову у призначенні пенсії від 27.08.2021 р.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області «Про відмову у призначенні пенсії» №91 від 27.08.2021 р. було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та повідомлено, що згідно з наданими документами та даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж ОСОБА_1 20 років 04 місяці 15 днів, в тому числі стаж за Списком №1 складає 00 років 6 місяців 05 днів, за Списком №2 08 років 00 місяців 08 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи. До пільгового стажу не зараховано період з 21.08.1992р. по 10.03.1994р. згідно пільгової довідки від 09.02.2021р. №10-2 та періоди зазначені в довідці від 09.02.2021р. №10-3 в зв`язку з відсутністю наказів про атестацію робочих місць.

Позивач дії як Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, так і Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування відповідних періодів роботи до пільгового стажу по списку №2 вважає протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Суд зазначає, що копію ухвали суду від 23.11.2021 р. у справі №160/21459/21 разом з позовною заявою та доданими до неї документами направлено на адресу відповідачів, що підтверджується відомостями, які міститься в матеріалах справи.

На підставі викладеного вище, суд зазначає, що останній вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідачів про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеним КАС України.

11.02.2022 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, шляхом поштового зв`язку, було направлено на адресу суду відзив від 11.01.2022 р. вх.№2471/21, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Пільги по пенсійному забезпеченню надаються за умови, що робота, передбачена Списками № 1 та № 2 виконувалася постійно та протягом повного робочого дня за виключенням підземних робіт шахт, яким в стаж на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 1 зараховується тільки час фактичної роботи в шкідливих умовах праці.

Представник відповідача-1 зазначає, що в ході розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії та даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено, що загальний страховий стаж складає 20 років 04 місяці 15 днів, у тому числі пільговий стаж роботи за списком № 1 складає 00 років 06 місяців 05 днів, за списком №2 - 08 років 00 місяців 08 днів.

До страхового стажу зараховано всі періоди роботи відповідно трудової книжки.

Таким чином, в результаті розгляду заяви позивача, 27.08.2021 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області прийнято рішення №91 щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Щодо зобов`язаня Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати періоди роботи, строкової служби та навчання, представник відповідача-1 зазначає наступне.

Щодо періодів навчання з 15.09.1980 р. по 09.07.1981 р., та періодів строкової військової служби з 29.10.1981 р. по 04.11.1981 р. зазначено наступне.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено зокрема, що час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Час навчання за спеціальністю в професійно-технічних навчальних закладах зараховується до пільгового стажу за умови, якщо протягом 3 місяців після закінчення навчання особа працевлаштувалася за набутою професією (ст. 38 Закону № 103 «Про професійну (професійно-технічну) освіту». Але пільговий характер роботи в Тресті «Металургжилстой» не підтверджено необхідними уточнюючими характер та строк виконання роботи на пільгових умовах довідками. Крім того професія електрозварник відноситься до Списку 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Таким чином цей період не можливо зарахувати до стажу роботи, який дає право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком 1.

Щодо зарахування періодів роботи до пільгового стажу: по Списку №2 роботу на ДП «ВО Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова» в період з 21.08.1992 р. по 10.03.1994 р., в період з 11.03.1994 р. по 24.10.1995 р. зазначено наступне. В зв`язку з тим, що в наказі про атестацію робочих місць від 01.11.1995 р. №512 не занесені професії, в тому числі електрогазозварник ручного зварювання, які пройшли атестацію, про що свідчить наказ від 27.04.2005 №173 "Про доповнення наказу від 01.11.1995 №512" зарахування до пільгового стажу роботи ці періоди роботи безпідставне.

До страхового стажу зараховано всі періоди роботи позивача, відповідно до Порядку № 637.

На підставі викладеного вище, представник відповідача-1, просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.

17.01.2022 р., шляхом електронного зв`язку, представником відповідача-2 подано відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.08.2021 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою та документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до ч.2 ст.114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 р. пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків.

Згідно Рішення про відмову в призначенні пенсії страховий стаж роботи позивача становить 20 років 04 місяців 15 днів. Стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 складає 00 років 06 місяців 05 днів, стаж роботи за Списком № 2-08 років 00 місяців 08 днів при необхідному 12 років 6 місяців.

Відповідачем № 1 в рішенні про відмову в призначенні пенсії зазначено, що до страхового стажу позивача зараховано всі періоди роботи.

Посилання Позивача на п. б ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"(з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020) відповідно до якого пенсія за Списком № 2 призначається за наявності страхового стажу роботи у чоловіків не менше 25 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах є безпідставними, оскільки страховий стаж Позивача складає - 20 років.

Крім того, згідно Рішення, до стажу роботи на пільгових умовах не зараховано період роботи з 21.08.1992 р. по 10.03.1994 р. згідно пільгової довідки від 09.02.2021 р., № 10-2 та періоди роботи зазначені в довідці від 09.02.2021 № 10-3 в зв`язку з відсутністю наказів про атестацію робочих місць.

На підставі викладеного вище, представник відповідача-2 просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача-2 на своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до довідки від 20.12.2021 р. №236, складеною начальником відділу управління персоналом Аліною Шевченко, суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Євгенія Олексіївна перебуватиме у щорічній відпустці, а саме з: 28.12.2021 по 31.12.2021 року; 04.01.2022 по 06.01.2022 року; 10.01.2022 по 14.01.2022 року; 20.01.2022 до 21.01.2022 року.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка від 07.02.2022 р. №34 складена начальником відділу управління персоналом А.В. Шевченко, в тексті якої зазначено, що суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Євгенія Олексіївна в період з 24.01.2022 р. по 04.02.2022 р. перебувала на лікарняному.

Отже, дана справа вирішується в перші робочого дні судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукової Євгенії Олексіївни, тобто 07.02.2022 р.

На підставі викладеного вище, суд розглянув справу відповідно до ст. 262 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст.258 КАС України.

Дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

В матеріалах справи міститься копія трудової книжки позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , в якій визначено трудовий шлях останнього.

Судом встановлено, що 18.08.2021 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області із заявою та документами для призначення пільгової пенсії по Списку №2.

У вересні 2021 р. позивачем було отримано від Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області лист від 30.08.2021 р. №0400-010204-8/114953, до якого додано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії за віком згідно зі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 27.08.2021р. та повідомлено, що згідно наданих документів та даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж ОСОБА_1 - 20 років 04 місяці 15 днів, в тому числі стаж за Списком №1 складає 00 років 6 місяців 05 днів, за Списком №2 08 років 00 місяців 08 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи. До пільгового стажу не зараховано період з 21.08.1992 р. по 10.03.1994 р. згідно пільгової довідки від 09.02.2021 р. №10-2 та періоди зазначені в довідці від 09.02.2021 р. №10-3 в зв`язку з відсутністю наказів про атестацію робочих місць.

Зауважень стосовно форми звернення, обсягу матеріалів звернення пенсійним органом не висловлено, наявності явних та очевидних дефектів у поданих документах не виявлено.

Не погодившись із рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Ст. 48 Конституції України кожному гарантується право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регламентуються ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ст. 8 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Ст. 4 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (ч. 1 та 2 ст. 7 ЗУ "Про пенсійне забезпечення").

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також:

а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;

д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1,2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 18 цього ж Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У п. 23, 24 Порядку № 637 визначено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Отже, з аналізу наведених норм видно, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно п.4.2. Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінилися докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Системний аналіз норм свідчить, що пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Таким чином, держава гарантує кожному виплату пенсії за умови наявності відповідного стажу роботи. До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. В свою чергу, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Саме на підставі зроблених у ній записів, органи Пенсійного фонду України призначають пенсію. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, а у виняткових випадках - на підставі показань свідків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із відповідною заявою до відповідача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідач-1 рішенням за №91 від 27.08.2021 р. відмовив позивачеві у призначенні вказаної пенсії, з огляду на відсутність необхідного стажу роботи зі шкідливими й важкими умовами праці, та зазначено, що до пільгового стажу не зараховано період з 21.08.1992 р. по 10.03.1994 р. згідно пільгової довідки від 09.02.2021р. №10-2 та періоди зазначені в довідці від 09.02.2021 р. №10-3 в зв`язку з відсутністю наказів про атестацію робочих місць.

Відповідно до вимог ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 позивач працював, а саме: з 01.09.1978 р. по 30.08.1980 р. - 2 роки 0місяців 0 днів - навчання у сільському ПТУ №30 Хойникського району Гомельської на професію механізатор меліоративних робіт області, що підтверджується атестатом №12757 від 30.08.1980р.; з 15.09.1980 р. по 09.07.1981 р. - 0 років 9 місяців 24 дні - навчання в ПТУ №22 м. Теміртау Карагандинської області на професію електрогазозварювальник, шо підтверджується атестатом №6695 від 09.07.1981р., записом в трудовій книжці; з 14.09.1981 р. по 20.10.1981 р. - 0 років 3 місяців 6 днів - робота в Домобудівному комбінаті (Трест Металургжилстрой) на посаді газоелектрозварювальника 4 розряду, що підтверджується записом в трудовій книжці; з 29.10.1981 р. по 04.11.1983 р. - 2 роки 0 місяців 6 днів - служба в Радянській армії, що підтверджується військовим квитком; з 19.12.1983 р. по 24.07.1984 р. - 0 років 7 місяців 5 днів -робота на Заводі облицювальних плит в гранкарєрі «Надія» газоелектрозварювальником, що підтверджується записом в трудовій книжці, довікою від 30.04.2021р №04/20, від 30.04.2021 04/21; з 15.08.1984 р. по 24.10.1995 р. - 11 років 2 місяці 8 днів - Робота на ПМЗ на посаді електрозварювальника ручного зварювання, що підтверджується записом в трудовій книжці, довідкою від 09.02.2021р. №10-1, 10-2, 10-3; з 01.04.1997 р. по 01.09.1998 р. - 1 рік 5 місяців 0 днів - робота на ТОВ «ДІАР» електрозварювальником, що підтверджується записом в трудовій книжці; з 03.03.2010 р. по 29.02.2012 р. - 1 рік 10 місяців 29 днів - робота в ЖЕК - 2 на посаді слюсаря-сантехніка, що підтверджується записом в трудовій книжці; з 01.06.2012 р. по 15.08.2012 р. - 0 років 2 місяці 14 днів - робота в КП «Жилсервіс-1» на посаді слюсаря-сантехніка, що підтверджується записом в трудовій книжці.

Всього страховий стаж позивача складає - 23 роки 5 місяців 2 дні.

Суд зазначає, що відповідно до абз. 10 ч.3 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року».

Пунктом 109 Положення №590 визначено, що при призначенні пенсії на пільгових умовах служба в збройних силах СРСР прирівнюється до роботи, що передувала такому періоду або роботі що слідувала за його закінченням, а період навчання в професійно-технічному училищі прирівнювалася до роботи, яка слідувала за навчанням.

В період навчання та проходження позивачем військової служби діяло Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР №590 від 03.08.1972 року.

На підставі означених вище норм чинного пенсійного законодавства, суд зазначає, що відповідно до п. 109 Положення №590, період навчання позивача у ПТУ №22 м. Теміртау Карагандинської області на професію електрогазозварювальник з 15.09.1980 по 09.07.1981 (0 років 9 місяців 24 дні) прирівнюється до роботи, яка слідувала за навчанням робота по Списку №1 в Домобудівному комбінаті (Трест Металургжилстрой) на посаді газоелектрозварювальника 4 розряду з 14.09.1981 по 20.10.1981 (0 років 3 місяців 6 днів).

Так, з урахуванням п. 109 Положення №590, суд приходить до висновку, що шкідливий стаж роботи позивача по Списку №1 в період з 15.09.1980 р. по 20.10.1981 р. становить повний 1 рік 1 місяць 0 днів (0 років 9 місяців 24 дні + 0 років 3 місяців 6 днів), у зв`язку з чим на підставі абз. 10 ч.3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» до страхового стажу додатково зараховується 1 рік.

Отже, страховий стаж позивача за період з 15.09.1980 р. по 20.10.1981 р., з урахуванням п. 109 Положення №590 та абз. 10 ч.3 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» становить 2 роки 1 місяць 0 днів (1 рік 1 місяць 0 днів + 1 рік).

Відповідно до ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до абз.2 п.1 ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, з урахуванням положень п. 109 Положення №590 та абз. 10 ч.3 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», період служби позивача в Радянській армії з 29.10.1981 р. по 04.11.1983 р. (2 роки 0 місяців 6 днів) прирівнюється до роботи, що слідувала за закінченням такої служби робота позивача по Списку №1 на Заводі облицювальних плит в гранкарєрі «Надія» газоелектрозварювальником в період з 19.12.1983 р. по 24.07.1984 р. (0 років 7 місяців 5 днів).

Тобто, шкідливий стаж роботи позивача по Списку №1 в період з 29.10.1981 р. по 24.07.1984 р. становить повних 2 роки 7 місяців 11 днів (2 роки 0 місяців 6 днів + 0 років 7 місяців 5 днів) та відповідно до абз. 10 ч.3 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» до страхового стажу додатково зараховується 2 роки.

Отже, страховий стаж позивача за період з 29.10.1981 по 24.07.1984 з урахуванням п. 109 Положення №590 та абз. 10 ч.3 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» становить 4 роки 7 місяць 11 днів (2 роки 7 місяців 11 днів + 2 роки).

Таким чином, страховий стаж позивача з урахуванням п. 109 Положення №590 та абз. 10 ч.3 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» становить: 23 роки 5 місяців 2 дні, а не 20 років 04 місяці 15 днів, як зазначено відповідачем у рішенні від 27.08.2021 р. № 91.

Щодо пільгового стажу позивача по Списку №2, суд зазначає наступне.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, у оскаржуваному рішенні зазначено про, що «до пільгового стажу не зараховано період з 21.08.1992 р. по 10.03.1994 р. згідно пільгової довідки від 09.02.2021 р. №10-2 та періоди зазначені в довідці від 09.02.2021 р. №10-3 в зв`язку з відсутністю наказів про атестацію робочих місць.».

Суд зазначає, що відповідачем-1 протиправно не зараховано до пільгового стажу по Списку №2 періоди роботи з 21.08.1992 р. по 10.03.1994 р. згідно довідки №10-2 від 09.02.2021 р. та період роботи позивача з 11.03.1994р. по 24.10.1995 згідно довідки №10-3 від 09.02.2021 р. з огляду на наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту довідок від 09.02.2021р. № 10-2, 10-3, виданих ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М.Макарова», копії яких містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 в період з 01.01.1992р. по 10.03.1994р. виконував ручне електродугове зварювання трубопроводів, деталей, вузлів та конструкцій з вуглецевих сталей, кольорових металів, чавуну за професією електрозварник ручного зварювання, що передбачено, за Списком №2 розділ ХХХІІІ постанови КМ СРСР від 26.01.1991р. №10 за період з 01.01.1992р. по 10.03.1994р. становить 02 роки 02 місяці 09 днів; в період з 11.03.1994 р. по 24.10.1995 р. виконував ручне електродугове зварювання трубопроводів, деталей, вузлів та конструкцій з вуглецевих сталей, кольорових металів, чавуну за професією електрозварник ручного зварювання, що передбачено, за Списком №2 розділ ХХХІІІ постанови КМ України від 11.03.1994 р. № 162 за період з 11.03.1994 р. по 24.10.1995 р. становить 01 рік 07 днів 13 днів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 27.08.2021 р. № 91 «Рішення про відмову в призначенні пенсії» прийняте відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначене законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Оскільки право позивача на призначення пенсії за віком порушено, а предметом розгляду зазначеної справи є саме відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в призначенні пенсії, то воно підлягає відновленню у спосіб, яким є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 27.08.2021 р. № 91 «Рішення про відмову в призначенні пенсії», та як наслідок зобов`язання зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу: по Списку №2 роботу на ДП «ВО Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова» в період з 21.08.1992р. по 10.03.1994р., в період з 11.03.1994 р. по 24.10.1995 р. згідно довідок про підтвердження наявноготрудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.02.2021 р. №10-2, №10-3; по Списку №1 службу в Радянській армії в період з 29.10.1981р. по 04.11.1983 р. та навчання в ПТУ №22 м. Теміртау Карагандинської області на професію електрогазозварювальник згідно п. 109 Положення №590; зобов`язати до страхового стажу ОСОБА_1 додатково зарахувати: 1 рік за період з 15.09.1980 р. по 20.10.1981 р. відповідно до абз. 10 ч.3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», 2 роки за період з 29.10.1981 р. по 24.07.1984 р. відповідно до абз. 10 ч.3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»; зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.08.2021 р. з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції від 03.11.2021 р. за №52196 за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.

Враховуючи задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про, з урахуванням уточненої позовної заяви від 22.11.2021 р., визнання протиправним та скасування рішення від 27.08.2021 р. №91; зобов`язання вчинити певні дії, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , а саме, судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн., 00 коп.).

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про, з урахуванням уточненої позовної заяви від 22.11.2021 р., визнання протиправним та скасування рішення від 27.08.2021 р. №91; зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 27.08.2021р. № 91.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу: по Списку №2 роботу на ДП «ВО Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова» в період з 21.08.1992 р. по 10.03.1994 р., в період з 11.03.1994 р. по 24.10.1995 р. згідно довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.02.2021р. №10-2, №10-3; по Списку №1 службу в Радянській армії в період з 29.10.1981 р. по 04.11.1983 р. та навчання в ПТУ №22 м. Теміртау Карагандинської області на професію електрогазозварювальник згідно п. 109 Положення №590.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до страхового стажу ОСОБА_1 додатково зарахувати: 1 рік за період з 15.09.1980 р. по 20.10.1981 р. відповідно до абз. 10 ч.3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»; 2 роки за період з 29.10.1981 р. по 24.07.1984 р. відповідно до абз. 10 ч.3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.08.2021 р., з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн., 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно дост.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова