Справа № 140/12897/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року ЛуцькСправа № 140/12897/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУ НП у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення 20 квітня 2021 року остаточного розрахунку по виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з служби в поліції; зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки виплати належних сум в частині невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні з служби в поліції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення 20.04.2021 зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» відповідач не здійснив з позивачем повного розрахунку, а саме не виплатив одноразову грошову допомогу при звільненні. Вказана грошова допомога в сумі 121038,39 грн. надійшла на картковий рахунок лише 07.10.2021.

Позивач вказує, що з огляду на не врегулювання питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України, що також відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 17.02.2015 у справі №21-8а15, та Верховного Суду, висловленій у постанові від 27.06.2018 у справі №810/1543/17.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівнику його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позивач вважає, що бездіяльність відповідача полягала у непроведенні повного розрахунку та невиплаті належних грошових сум при звільненні з служби, а саме 20.04.2021, чим було грубо порушено його конституційні права.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що оскільки виплата одноразової грошової допомоги при звільненні врегульована нормами Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі Порядок №260), які є нормами спеціального законодавства і підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, норми статті 116 КЗпП України на спірні правовідносини не розповсюджуються. В свою чергу визначена статтею 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає лише за умови строків, зазначених в статті 116 КЗпП України. Тому вимоги позивача щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 116 та 117 КЗпП України є безпідставними.

Вказує, що кошти на виплату грошової допомоги ОСОБА_1 надійшли на рахунок ГУ НП у Волинській області 05.10.2021, а виплата проведена 07.10.2021 шляхом зарахування коштів на його картковий рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином виплата одноразової допомоги при звільненні позивачу проведена у межах строків, визначених пунктом 8 розділу IV Порядку №260.

З наведених підстав просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Інші заяви по суті справи та заяви про розгляд справи в судовому засідання від сторін на адресу суду не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Наказом т.в.о. начальника ГУ НП у Волинській області від 16.04.2021 №115-ос ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 (м.Горохів) Луцького районного управління поліції звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» з 20.04.2021.

07.10.2021 ГУ НП у Волинській області здійснено позивачу виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 121038,39 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06.10.2021 №4480, відомістю перерахувань на пластикові картки за жовтень 2021 року АТ КБ «Приватбанк» та довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 26.10.2021, та не заперечується сторонами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Проте статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби передбачена статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не врегульовано питання щодо порядку та строків проведення повного грошового розрахунку при звільненні.

В свою чергу наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 розділу І Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.07.2020 № 539 затверджено Зміни до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Наказ МВС №539).

Зокрема, розділ VI Порядку №260 доповнено пунктом 8, яким передбачено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо неврегульованості питання порядку виплати одноразової допомоги при звільненні та необхідності застосувати до правовідносин між позивачем та відповідачем у даній справі приписи Кодексу законів про працю України.

Як вбачається з матеріалів справи позивача звільнено зі служби 20.04.2021.

Одноразову грошову допомогу при звільненні позивачу виплачено 07.10.2021, що підтверджується платіжним дорученням від 06.10.2021 №4480, відомістю перерахувань на пластикові картки за жовтень 2021 року АТ КБ «Приватбанк» та довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 26.10.2021, та не заперечується сторонами.

Як слідує з відзиву кошти на виплату одноразової допомоги ОСОБА_1 надішли на рахунок ГУ НП у Волинській області 05.10.2021.

Відтак, відповідачем проведено виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби відповідно до приписів пункту 8 розділу VI Порядку №260, а саме протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом.

Протилежного позивачем не доведено.

Таким чином, суд вважає доводи позивача щодо порушення строку здійснення з ним повного розрахунку в день звільнення помилковими, оскільки Порядок №260 передбачає певну процедуру та умови виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

При цьому, висновки, викладені у постановах Верховного Суду, якими позивач обґрунтовує свої доводи, не можуть бути застосовані у даній справі, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, які були предметом розгляду у зазначених справах, законодавчо не було врегульовано строки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в органах Національної поліції України.

Щодо застосування статей 116, 177 КЗпП України, суд зазначає, що норми визначенні Порядком 260 є спеціальними і прямо встановлюють строки виплати одноразової грошової допомоги, а тому мають застосовуватись саме вони, а не загальні норми.

Наведене відповідає правовій позиції Конституційного Суду України, викладеній у рішенні від 07.05.2002 № 8-рп/202 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) правове регулювання Конституцією України (254к/96-ВР) та спеціальними законами України статусу, посадових осіб (частина перша статті 9 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХП) (3723-12) слідує, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, позивачем під час розгляду справи не надано, а відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність своїх дій.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк