Справа № 160/26984/21
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що оформлене листом «Про розгляд звернення» №1979-1481/К-03/8-0400/20 від 28.02.2020 у частині відмови в зарахуванні до стажу періодів ОСОБА_1 , роботи з 02.07.1990 по 14.07.1994 та з 11.05.1995 по 20.04.2001;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу періоди роботи ОСОБА_1 період з 02.07.1990 по 14.07.1994 у «Криворізькому райсількомунгоспі» та з 11.05.1995 по 20.04.2001 у ТОВ «Таврія», що дає право на пенсію;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з моменту первісного звернення, а саме з 09.01.2020.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Згідно ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ч. 13 ст. 171 КАС України, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає залишенню без руху, оскільки позовна заява подана без дотримання вимог, встановлених ст. 160, 161 КАС України, виходячи з наступного.
Відповідно до положень пункту 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого пункту 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України або іншими законами.
Згідно із пунктом 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі Мушта проти України нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України ЄСПЛ визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вжити заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди повинні перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.12.2019 по справі №9901/325/19.
Зі змісту позову встановлено, що при зверненні до суду позивачем оскаржується рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що оформлене листом «Про розгляд звернення» №1979-1481/К-03/8-0400/20 від 28.02.2020.
Суд зазначає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У позовній заяві позивачем вказано, що 28.02.2020 ним отримано рішення №1979-1481/К-03/8-0400/20 від 28.02.2020, яким повідомлено ОСОБА_1 про незарахування до трудового стажу періоди роботи ОСОБА_1 період з 02.07.1990 по 14.07.1994 у «Криворізькому райсількомунгоспі» та з 11.05.1995 по 20.04.2001 у ТОВ «Таврія».
До суду з даним позовом, згідно поштового конверту, позивач звернувся 20.12.2021, тобто поза межами встановленого п. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку.
Відповідно до частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Позивачем до позовної заяви не надано заяви про поновлення строку та доказів поважності причин його пропуску.
Згідно ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст. 122, 169, ст. 248, ст.256, ст. 293, ст. 295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву - залишити без руху.
Надати позивачеві термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання:
- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.
Копію ухвали невідкладно надіслати позивачеві.
Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Калугіна