Справа № 420/20948/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування позивачу з 12.03.2021 року заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та стягнення з відповідача на користь позивача заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 15.03.2021 року, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що встановлення Одеською обласною прокуратурою позивачу посадового окладу у розмірі 5 660,00 гривень, є порушенням Конституційного права позивача на заробітну плату, не нижчу від визначеного законом, оскільки відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020 року посадовий оклад позивача має має обчислюватися відповідно до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру».

Ухвалою суду від 08.11.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач, у строки визначені ухвалою суду від 08.11.2021 року відзив на позовну заяву не подав.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Так, суд вказує на те, що суддя Іванов Е.А. з 04.01.2022 року перебував у відпустці в зв`язку з чим справу розглянуто в перший день після виходу.

Дослідивши адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

26.04.2012 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Прокуратурою Донецької області призначено стажистом на вакантну посаду помічника Добропільського міжрайонного прокурора.

27.03.2013 року позивача призначено прокурором Добропільської міжрайонної прокуратури.

06.09.2014 року ОСОБА_1 увільнений від виконання обов`язків прокурора Добропільської міжрайонної прокуратури, як призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на основний період, із збереженням посади та середнього заробітку на період до одного року за ст. 119 КЗпП України.

02.09.2015 року позивача поновлено на посаді прокурора Добропільської міжрайонної прокуратури.

14.12.2015 року, керуючись п.3 ч.1 ст. 11 та пп.4 п. 5-1 Перехідних положень Закону України Про прокуратуру", ОСОБА_1 звільнено з посади в порядку переведення до органів прокуратури Одеської області (Наказ № 1963-к від 14.12.2015 року).

18.12.2015 року позивача призначено на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 в порядку переведення з органів прокуратури Донецької області (Наказ №3627к від 18.12.2015 року).

04.06.2018 року ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури (Наказ № 887 К від 04.06.2018 року).

09.11.2020 року позивачем не складено іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

19.11.2020 року Протоколом № 11 засідання третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) розглянуто заяву ОСОБА_1 та вирішено відповідно до п.7 Р. I Порядку проходження прокурорами атестації призначити нову дату складання позивачем іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички.

12.03.2021 року прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області, ОСОБА_1 , у зв`язку з припиненням функціонування місцевих прокуратур Одеської області і початком роботи окружних прокуратур Одеської області з 15 березня 2021 року відповідно до наказу Генерального прокурора "Про день початку роботи окружних прокуратур від 17.02.2021 року №40, а також не проходженням атестації, позивачеві тимчасово визначено робоче місце у Чорноморській окружній прокуратурі Одеської області.

Вказані обставини підтверджуються копіями трудової книжки ОСОБА_1 та відповідних наказів, які містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що посадовий оклад позивача складає 5660 грн. 00 коп., що підтверджується копією розрахункових листів за 2021 рік (а.с. 39).

Позивач вказує на те, що відповідно до ч.3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Як зазначає позивач, він неодноразово усно звертався до відповідача з проханням здійснити перерахунок розміру посадового окладу відповідно до норм чинного законодавства проте відповідачем не було здійснено перерахунок посадового окладу позивача, відтак ОСОБА_1 23.10.2021 року направив електронною поштою на офіційну електронну адресу відповідача письмове звернення з проханням перерахувати розмір посадового окладу йому, прокурору Іллічівської місцевої прокуратури (тимчасово працюючому у Чорноморській окружній прокуратурі Одеської обласної прокуратури) з 12 березня 2021 року відповідно до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» проте станом на день звернення до суду, відповідачем не надано позивачеві відповіді на направлену ним заяву та не здійснено відповідний перерахунок. Отже, за вказаних обставин, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 222 Кодексу законів про працю України, особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру».

19.09.2019 Верховною Радою України прийнято Закон України №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», яким, зокрема, передбачено створення у системі органів Прокуратури обласних прокуратур.

Так, відповідно до пункту 6 Розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України « Про прокуратуру».

За приписами пункту 7 Розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (пункт 9 Розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX).

Згідно із пунктом 10 Розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX, прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Відповідно до пункту 9 Порядку №221, атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.

Заява, вказана у пункті 9 Розділу I цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто (пункт 10 Порядку №221).

Під час розгляду справи судом встановлено, що 09.11.2020 року позивачем не складено іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

19.11.2020 року Протоколом № 11 засідання третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) розглянуто заяву ОСОБА_1 та вирішено відповідно до п.7 Р. I Порядку проходження прокурорами атестації призначити нову дату складання позивачем іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички.

12.03.2021 року прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області, ОСОБА_1 , у зв`язку з припиненням функціонування місцевих прокуратур Одеської області і початком роботи окружних прокуратур Одеської області з 15 березня 2021 року відповідно до наказу Генерального прокурора "Про день початку роботи окружних прокуратур від 17.02.2021 року №40, а також не проходженням атестації, позивачеві тимчасово визначено робоче місце у Чорноморській окружній прокуратурі Одеської області.

Предметом спору по цій справі є спірний період з 12.03.2021 року щодо невиплати позивачеві заробітної плати згідно вимог ст.81 Закону №1697-VII.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 12.03.2021 року позивачеві нараховувалась та виплачувалась заробітна плата згідно із вимогами Постанови №505.

Пунктом 6 Розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII.

Отже, позивач, подавши заяву про намір пройти атестацію вважався таким, що ознайомлений з умовами та процедурами проведення атестації, погодився на їх застосування.

Законодавець, ввівши в дію визначену процедуру реформування органів прокуратури, чітко визначив, які саме дії має вчинити особа з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури, та чітко окреслив умову продовження служби - за наслідками успішного проходження атестації.

Згідно п.3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України №113 від 19 вересня 2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Тобто законодавець визначив умову за яких прокурори регіональної прокуратури, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України мають право отримувати заробітну плату за Законом №1697, а саме: переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. Водночас переведення до вказаних органів прокуратури відповідно абз.5 п.7 Розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113 може відбуватися лише у разі успішного проходження ними атестації.

Згідно з п.п. 66 п. 21 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ, який набрав чинності 25.09.2019, внесені зміни до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та викладено її в новій редакції. Згідно з цією редакцією відповідні розміри посадового окладу, надбавок за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат передбачено виключно для прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Відповідно до п. 18 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ лише у разі успішного проходження атестації прокурор за умови наявності вакансії та за його згодою може бути переведений керівником обласної прокуратури - на посаду прокурора у відповідній обласній прокуратурі та в окружній прокуратурі, яка розташована у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

Запровадження законодавцем такого механізму реформування органів прокуратури України безперечно є втручанням у приватне життя особи прокурора у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року в аспекті умов проходження публічної служби (професійної діяльності).

Проте, таке втручання у даному випадку прямо передбачено законом і переслідує абсолютно легітимну ціль - відновлення довіри суспільства до функціонування органів прокуратури України.

Міра втручання з боку держави у сферу приватного життя особи в аспекті професійної діяльності у цьому випадку є повністю співставною із ступенем втручання держави з аналогічною метою у діяльність особи на посаді професійного судді, що було визнано і законним, і конституційним згідно з висновком Конституційного Суду України від 20 січня 2016 року № 1-в/2016.

Доводи позивача ґрунтуються на його незгоді із положеннями Закону № 113-IX, які, на його думку, порушують в тому числі і права та гарантії, що визначені ст.81 Закону України «Про прокуратуру».

Разом із тим, суд звертає увагу на ту обставину, що положення Закону N 113-IX, які за часом прийняті пізніше ніж Закон №1697 та вносять до нього зміни на день ухвалення рішення у вказаній справі є чинними та не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, підлягають безумовному застосуванню та виконанню.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Враховуючи те, що судом не встановлено протиправність дій відповідача, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Одеська обласна прокуратура (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ).

Суддя Іванов Е.А.

.