Справа № 585/2316/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 р.Справа № 585/2316/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Євтюшенкова В.І., м. Ромни, Сумська область, повний текст складено 13.10.21 року по справі № 585/2316/21

за позовом ОСОБА_1

до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Роменської міської ради , Виконавчого комітету Роменської міської ради

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Роменського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Роменської міської ради, Виконавчого комітету Роменської міської ради (надалі також відповідачі), в якому просила скасувати постанову від 22.07.2021 Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Роменської міської ради про накладення на неї штрафу в сумі 6800 грн за порушення вимог ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить урахувати, що відповідачем оскаржувану постанову винесено за відсутності доказів правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, проте, судом першої інстанції не надано оцінку зазначеному.

Просить викликати та допитати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку НОМЕР_1 , місце навчання СНАУ.

Відповідачі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 30 червня 2021 року інспектором Роменського РВП Холодом І. С. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано про те, що 30.06.2021 близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , продала слабоалгольний напій пиво «Гараж» з вмістом спирту 4,6 % неповнолітньому громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила правила торгівлі та вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП. При цьому, громадянку ОСОБА_1 повідомлено про дату розгляду справи та про те, який орган проводитиме її розгляд. В протоколі ОСОБА_1 по суті порушення пояснила, що дійсно продала слабоалкогольний напій гараж неповнолітньому та просила розглянути адміністративний матеріал відносно неї без її участі (а.с. 12).

22.07.2021 Адміністративною комісією при Роменському виконавчому комітету у складі голови комісії Суходольського В. В., заступника голови Гребенюк А. П., секретаря Бондаренко В.І. та членів комісії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 встановлені вказані в протоколі обставини (продаж слабоалкогольного напою неповнолітньому) та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, притягнуто останню до адміністративної відповідальності за вчинене та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 6800 грн (а.с. 13, 14).

До позову додана копія письмових пояснень неповнолітнього ОСОБА_2 , в яких він дає свідчення про те, як придбавав слабоалкогольний напій 30.06.2021 о 13 год. 30 хв. в магазині «Луна» (а.с. 15).

Не погодившись із винесеною постановою, позивач звернулась до суду із позовом про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративна комісія при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяла у межах та у спосіб, передбачених чинним законодавством України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтями 7, 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Нормами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»

Відповідно до п. 1 ч. 1 цієї статті забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років.

Частиною 2 ст. 156 КУпАП передбачена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Санкція цієї статті передбачає відповідальність у виді штрафу у розмірі від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів зазначає, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, полягає у порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями та тютюновими виробами, зокрема, його продаж особі, яка не досягла 18 років.

Суб`єктом зазначеного правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі.

Формулювання зазначеного складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що визначальним є факт продажу працівником торгівлі алкогольних, слабоалкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.

За приписами статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Опис обставин, установлених під час розгляду справи, повинен містити вказівку на дату, час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть. У контексті ч. 2 ст. 156 КУпАП опис обставин, крім згаданого вище, має містити ідентифікуючі дані особи, якій продано алкогольні, слабоалкогольні напої або тютюнові вироби (прізвище, ім`я, по батькові, повна дата народження), а також кількісні й вартісні характеристики проданого напою чи виробу.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад. Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 КУпАП (ч. 1 ст. 218 КУпАП).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що справа відносно позивача за ч. 2 ст. 156 КУпАП розглянута уповноваженим на це органом, а оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

При цьому, дії позивача утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, що підтверджується дослідженими в ході розгляду справи доказами.

Так, у протоколі ОСОБА_1 зазначила, що дійсно продала слабоалкогольний напій неповнолітній особі. Тобто, фактично визнала свою вину у вчиненні вказаного правопорушення.

Твердження позивача про те, що такі пояснення вона дала під примусом інспектора поліції, не заслуговують на увагу, оскільки на це вона почала посилатись лише при зверненні до суду, даних (доказів) про звернення зі скаргами на неправомірні дії працівника поліції до відповідних органів, позивачем не надано.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час розгляду справи відносно ОСОБА_1 адміністративна комісія не мала змоги встановити чи якимось іншим чином перевірити ті обставини, на які у своєму позові посилається ОСОБА_1 (невизнання нею вини та/або тиск з боку інспектора), оскільки вона не з`явилася на розгляд протоколу. Про дату розгляду справи, та про те, який орган проводитиме її розгляд була повідомлена, проте, у протоколі розглядати справу просила без її участі.

Разом з тим, позивач не була позбавлена можливості прибути на розгляд протоколу про адміністративне правопорушення стосовно неї та надати відповідні пояснення чи заперечення, інші докази, що могли б бути досліджені та оцінені під час прийняття адмінкомісією свого рішення.

Як убачається з оскаржуваної постанови, справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

Позивачем до матеріалів справи доказів звернення зі скаргами на дії інспектора під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, у тому числі до правоохоронних органів, не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що продавець при реалізації тютюнових виробів зобов`язаний вжити передбачені законодавством заходи, спрямовані на недопущення продажу таких тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти річного віку, а в разі вчинення таких дій несе адміністративну відповідальність, визначену законом.

Заборона продажу тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років та наділення продавця правом отримувати у покупця документи, які підтверджують його вік, спонукає дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію, а відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж, у зв`язку з цим, забороненого товару неповнолітній особі, не може бути підставою звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності.

За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Роменської міської ради при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.156 КУпАП діяла у межах, передбачених чинним законодавством України.

Отже, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є правомірною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому позов задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та надав оцінку всім аргументам сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

У той же час, клопотання позивача щодо необхідності виклику свідка задоволенню не підлягає, оскільки під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції таке клопотання позивачем не заявлялося, наявність пояснень свідка, отриманих під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та надані позивачем до матеріалів справи, ним не спростовується. Обґрунтовуючи подане клопотання, позивач послався на порушення процедури допиту свідка, проте відповідних скарг тощо до матеріалів справи не надано.

Суд апеляційної інстанції також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91, пункт 29).

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З урахуванням приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2021 по справі № 585/2316/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк