Справа № 200/5884/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року справа №200/5884/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 р. (у повному обсязі складено та підписано 16 серпня 2021 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/5884/21 (головуючий І інстанції суддя Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача 1, надіслана на адресу суду 12 травня 2021 року, в якому позивач просила:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського ОУ ПФУ від 18 грудня 2020 року № 41130 про відмову в призначенні пенсії та не зарахування стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

2. зобов`язати Маріупольське ОУ ПФУ зарахувати до її пільгового стажу періоди роботи:

з 23 червня 1989 року по 28 липня 1991 року на посаді машиніста (кочегара) котельної установки шахти «Ремовська» Торезького виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Торезвугілля»;

з 17 серпня 1991 року по 01 вересня 1997 року на посаді пробовідбірника на ЦОФ «Сніжнянське» виробничого об`єднання «Сніжнеантрацит»;

з 01 вересня 1997 року по 11 червня 2001 року на посаді пробовідбірника у виробничому об`єднанні «Сніжнеантрацит»;

з 12 червня 2001 року по 30 вересня 2001 року на посаді пробовідбірника на шахті «Сніжнянська» виробничого об`єднання «Сніжнеантрацит»;

з 01 жовтня 2001 року по 29 квітня 2003 року на посаді пробовідбірника на шахті «Ударник» п/о «Сніжнеантрацит», ураховуючи розмір заробітної плати відповідно до наданих довідок від 14 березня 2019 року № 6154/27, від 14 березня 2019 року № 6155/27, від 13 березня 2019 року № 6141/27 (а.с. 1-7).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 р. у справі № 200/5884/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 грудня 2020 року № 41130 «Про відмову в призначенні пенсії».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 грудня 2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 119-124).

Відповідач 2, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на виконання ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 200/4125/20-а та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.07.2020 18.12.2020 відповідачем 1 було скасовано Рішення № 15 від 14.01.2020 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 та повторно розглянуто її заяву про призначення пенсії від 04.12.2019 року.

Оскільки в документах пенсійної справи позивача довідки про підтвердження пільгового стажу за Списком № 2 відсутні, а в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 31.07.2020 у справі № 200/4125/20-а пільговий характер робіт за Списком № 2 не підтверджується, а тільки зобов`язано повторно розглянути її заяву від 04.12.2019, то Рішенням № 41130 від 18.12.2020 позивачу знову було відмовлено в призначенні пенсії за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV Прикінцевих положень Закону у зв`язку із відсутністю пільгового стажу за Списком № 2.

Представником позивача на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 05 червня 1998 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в її паспорті.

ОСОБА_1 набула статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено довідкою від 14 серпня 2019 року № 1411-/53429 (а.с. 10).

Фактичне місце проживання/перебування позивача після переміщення: АДРЕСА_2 .

Матеріали пенсійної справи свідчать, що 04 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Маріупольського ОУ ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 2.

Разом з заявою від 04 грудня 2019 року, зареєстрованою за № 9269, позивач надала паспорт, трудову книжку, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, що відображено в розписці-повідомленні.

В розписці-повідомленні відсутні відмітки про те, що для розгляду порушеного ОСОБА_1 питання посадові особи Маріупольського ОУ ПФУ пропонували останній подати інші додаткові документи, зокрема уточнюючі довідки, накази про атестацію робочих місць тощо.

Будь-які інші докази, які б свідчили, що, приймаючи від ОСОБА_1 заяву про призначення пенсії, посадові особи Маріупольського ОУ ПФУ роз`яснили заявниці необхідність подання додаткових документів та запропонували подати їх, суду не надані.

14 січня 2020 року Маріупольське ОУ ПФУ прийняло рішення № 15, яким відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком за Списком № 2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивач не погодилась з цим рішенням та оскаржила його в судовому порядку.

31 липня 2020 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 200/4125/20-а, яким позов ОСОБА_1 задовольнив частково; визнав протиправним та скасував рішення Маріупольського ОУ ПФУ від 14 січня 2020 року № 15 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язав Маріупольське ОУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 04 грудня 2019 року.

Рішення суду набрало законної сили (а.с. 37-39).

18 грудня 2020 року голова комісії з припинення Маріупольського ОУ ПФУ Полив`яний І., за участю начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії № 1 ОСОБА_2 , головних спеціалістів відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , начальника юридичного відділу Блюм К., на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 листопада 2020 року, повторно розглянув заяву ОСОБА_1 від 04 грудня 2019 року про призначення пенсії за віком згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 і прийняв рішення № 41130 «Про відмову в призначенні пенсії».

Рішення про відмову в призначенні пенсії відповідач 1 обґрунтував таким.

Покликаючись на приписи п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, пенсійний орган зазначив, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - жінкам, які народилися по 31 березня 1965 року включно, після досягнення віку 50 років і за наявності страхового стажу не менше 23 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого Законом № 1058, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058: жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

У зв`язку з не наданням довідки про підтвердження пільгового стажу роботи та відсутністю відомостей про спеціальний стаж в реєстрі застрахованих осіб, відповідач 1 відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 40-41).

За висновками Маріупольського ОУ ПФУ право на пенсію за віком ОСОБА_1 набуде після досягнення 65 років (12 липня 2034 року).

Також позивачу роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, воно може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Позивач вважає, що має право на зарахування до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 таких періодів: з 23 червня 1989 року по 28 липня 1991 року; з 17 серпня 1991 року по 01 вересня 1997 року; з 01 вересня 1997 року по 11 червня 2001 року; з 12 червня 2001 року по 30 вересня 2001 року; з 01 жовтня 2001 року по 29 квітня 2003 року.

На підставі трудової книжки серії НОМЕР_3 та наданих позивачем уточнюючих довідок, суд встановив такі обставини.

Період роботи з 23 червня 1989 року по 28 липня 1991 року.

Запис 5 23 червня 1989 року на підставі наказу від 244/к від 210689 ОСОБА_1 прийнята учнем машиніста котельної установки на шахту «Ремовська» Торезького виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Торезвугілля»;

Запис 6 23 червня 1989 року направлена на курси підготовки машиніста котельної установки м.Торез з відривом від виробництва;

Запис 7 17 липня 1989 року на підставі наказу від 17 липня 1989 року № 283/к переведена машиністом (кочегаром)котельної установки 3 розряду;

Запис 8 28 липня 1991 року на підставі наказу від 29 липня 1991 року № 234/к звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП УРСР.

З довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки чи відповідного запису в ній від 10 лютого 2020 року № 3281/27, яка видана відокремленим підрозділом «Шахта «Зоря» державого підприємства «Торезантрацит», вбачається: ОСОБА_5 з 17 липня 1989 року по 22 серпня 1991 року працювала повний робочий день на шахті «Ремовська» виробничого об`єднання «Торезантрацит» за професією машиніст (кочегар) котельної установки поверхні.

Підприємство займалось видобуванням вугілля.

Професія позивача належить до посад, передбачених Списком № 2, розділ ХХХІІ, підрозділ загальні професії.

Період роботи з 17 серпня 1991 року по 01 вересня 1997 року.

Запис 9 17 серпня 1991 року на підставі наказу від 13 серпня 1991 року № 32

ОСОБА_1 прийнята пробовідбірником 2 розряду ОТК ЦОФ «Сніжнянське» тимчасово на 2 місяця;

Запис 10 17 жовтня 1991 року на підставі наказу від 14 жовтня 1991 року переведена постійно пробовідбірником 2 розряду ОТК ЦОФ «Сніжнянське»;

Запис 11 01 вересня 1997 року на підставі наказу від 01 вересня 1997 року № 30к звільнена за п.5 ст. 36 КЗпП України.

Довідка державного підприємства «Торезантрацит» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки чи відповідного запису в ній від 05 березня 2020 року № 1-32/01-452 свідчить, що ОСОБА_1 за період з 17 серпня 1991 року по 01 вересня 1997 року працювала повний робочий день за професією пробовідбірник 2 розряду на ОТК ЦОФ «Сніжнянське», що передбачена Списком № 2, розділ 2, підрозділ а, код 2030000а-17314.

Період роботи з 01 вересня 1997 року по 11 червня 2001 рокую

Запис 12 01 вересня 1997 року на підставі наказу від 01 вересня 1997 року № 11к позивач була прийнята пробовідбірником 2 розряду ОТК ЦОФ «Снежнянська»;

Запис 13 25 травня 1999 року на підставі наказу від 27 травня 1999 року № 16к переведена пробовідбірником 2 розряду хімлабораторії № 7;

Запис 14 11 червня 2001 року на підставі наказу від 11 червня 2001 року № 10к звільнена за п.5 ст. 36 КЗпП України.

ОСОБА_5 з 01 вересня 1997 року по 11 червня 2001 року року працювала повний робочий день в управлінні по збагаченню та якості вугілля виробничого об`єднання «Сніжнеантрацит» за професією пробовідбірник поверхні згідно з довідкою відокремленого підрозділу «Шахта «Зоря» від 10 лютого 2020 року № 3279/27.

Підприємство займалось видобуванням вугілля.

Професія позивача належить до посад передбачених Списком № 2, розділ І, підрозділ 2010100а-17314.

Період роботи з 12 червня 2001 року по 30 вересня 2001 року.

Запис 15 12 червня 2001 року на підставі наказу від 15 червня 2001 року № 34к ОСОБА_1 прийнята за переведенням на шахту «Сніжнянська» виробничого об`єднання «Сніжнеантрацит» за професією пробовідбірник 2 розряду;

Запис 16 30 вересня 2001 року на підставі наказу від 05 жовтня 2001 року № 60/к звільнена п.5 ст. 36 КЗпП України.

За довідкою від 10 лютого 2020 року № 3277/27, яка видана відокремленим підрозділом «Шахта «Зоря» ДП «Сніжнеантрацит», що ОСОБА_5 з 12 червня 2001 року по 30 вересня 2001 року працювала повний робочий день на шахті «Сніжнянська» виробничого об`єднання «Сніжнеантрацит» за професією пробовідбірник поверхні.

Професія позивача належить до посад передбачених Списком № 2, розділ І, підрозділ 2010100а-17314.

Період роботи з 01 жовтня 2001 року по 29 квітня 2003 року.

Запис 17 01 жовтня 2001 року на підставі наказу ОСОБА_1 прийнята на роботу пробовідбірником 2 розряду на поверхні;

Запис 18 29 квітня 2003 року на підставі наказу від 29 квітня 2003 року № 100к звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

Згідно з довідкою від 04 лютого 2020 року № 3251/27, яка видана відокремленим підрозділом «Шахта «Ударник» ДП «Торезантрацит», ОСОБА_5 з 01 жовтня 2001 року по 29 квітня 2003 року працювала повний робочий день на шахті «Ударник» виробничого об`єднання «Сніжнеантрацит» за професією пробовідбірник поверхні.

Професія позивача належить до посад передбачених Списком № 2, розділ І, підрозділ 1.1а-3в.

Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містять інформацію про страховий стаж ОСОБА_1 починаючи з 1999 року, відомості про спеціальний стаж наведені лише за 2008-2009 роки.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року;

При вирішення справи, суд також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 3 листопада 2021 у справі № 360/3611/20, а саме:

«3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Таким чином Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі Порядок № 383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (п. 3 Порядку № 383).

До підрозділу ХХХІІ. Загальні професії. Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, включені кочегари виробничих котелень та виробничих печей.

До Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, включені 2030000а а) Робочі, код - 2030000а-17314 Пробовідбірники.

До Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, включені 2030000а-17314) пробовідбірники.

До Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, включені 1.1а-3в) пробовідбірники.

Аналіз наведених вище правових норм в контексті спірних правовідносин зумовлює висновок, що право на пенсію за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 мають жінки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788).

Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Порядок № 637 окремо визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

За приписами абз. абз. 1-2 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з абз. 4 п. 20 Порядку № 637 у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

П. 10 Порядку № 383 передбачає, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків.

Основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право особи на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, що передбачено ч. 2 ст. 44 Закону № 1058.

Окремо суд зауважує, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

Документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, визначені п. 2.1. Порядку № 22-1.

Так, згідно з пп. 2 п. 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії, крім іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

П. 4.1. Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Згідно з приписами п. 4.2. Порядку № 22-1 4.2. при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до п. 1.7. Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Відповідно до п. 4.3. Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з п. 4.7. Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям Маріупольським ОУ ПФУ рішення від 18 грудня 2020 року № 41130 про відмову в призначенні пенсії.

Цим рішенням ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу

Разом з тим, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії в рішенні від 18 грудня 2020 року № 41130 відповідач не конкретизував які періоди не були зараховані до пільгового стажу позивача, не вказав причини відмови у зарахуванні того чи іншого періоду.

У відзиві відповідач 2 покликається на ненадання уточнюючих довідок.

Суд відхиляє цей аргумент, оскільки у рішенні Маріупольського ОУ ПФУ, яке є предметом спору, така підстава не вказана, відповідачі не довели належними та допустимими доказами, що пропонували позивачу надати такі довідки.

Суд встановив, що періоди з 23 червня 1989 року по 28 липня 1991 року; з 17 серпня 1991 року по 01 вересня 1997 року; з 01 вересня 1997 року по 11 червня 2001 року; з 12 червня 2001 року по 30 вересня 2001 року; з 01 жовтня 2001 року по 29 квітня 2003 року позивач працювала повний робочий день за професіями - машиніста (кочегара) котельної установки та пробовідбірника, які передбачені Списком № 2.

Ці обставини підтверджуються записами у трудовій книжці та уточнюючими довідками.

Таким чином, позивач має право на зарахування до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періодів роботи з 23 червня 1989 року по 28 липня 1991 року; з 17 серпня 1991 року по 01 вересня 1997 року; з 01 вересня 1997 року по 11 червня 2001 року; з 12 червня 2001 року по 30 вересня 2001 року; з 01 жовтня 2001 року по 29 квітня 2003 року.

Суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення Маріупольського ОУ ПФУ від 18 грудня 2020 року № 41130 про відмову в призначенні пенсії є протиправним. Оскільки рішення 18 грудня 2020 року № 41130 є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення і задоволення цієї частини позовних вимог про що вірно зазначено судом першої інстанції

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України для повного та ефективного відновлення порушеного права, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що до позивача належить застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання ГУ ПФУ у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення її пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону № 1058 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Покладаючи цей обов`язок на відповідача 2, суд виходить з того, що на теперішній час саме ГУ ПФУ в області здійснює повноваження з призначення пенсії.

В той же час позовні вимоги в частині зобов`язання Маріупольського ОУ ПФУ зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 23 червня 1989 року по 28 липня 1991 року; з 17 серпня 1991 року по 01 вересня 1997 року; з 01 вересня 1997 року по 11 червня 2001 року; з 12 червня 2001 року по 30 вересня 2001 року; з 01 жовтня 2001 року по 29 квітня 2003 року, задоволенню не підлягають, оскільки суд не може замість відповідача визначати підстави не зарахування ним до пільгового стажу того чи іншого періоду роботи, і, самостійно визначивши такі підстави, надавати їм правову оцінку.

Так саме не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання відповідача 1 врахувати розмір заробітної плати, виходячи з даних, наведених у довідках від 14 березня 2019 року № 6154/27, від 14 березня 2019 року № 6155/27, від 13 березня 2019 року № 6141/27.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що матеріали пенсійної справи не містять цих довідок, а сторони не надали суду доказів, які б свідчили, що вказані довідки були предметом розгляду відповідача 1 чи були подані відповідачу 1, однак останній відмовив у їх прийняті.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

За правилами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

І відповідачем не доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 р. залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 р. у справі № 200/5884/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 16.02.2022 року.

Суддя-доповідач Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць