Справа № 500/2894/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 500/2894/21 пров. № А/857/22938/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Сідорової І. А.,

представника відповідача Васильчук І. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року (прийняте у м. Тернополі суддею Подлісною І.М.; складене у повному обсязі 20 вересня 2021 року) в адміністративній справі № 500/2894/21 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправними дії Галицької митниці Держмитслужби щодо відмови у митному оформленні ввезеного ним на митну територію України автомобіля марки «Volkswagen Touareg» 2,5 TDI Q зі звільненням від оподаткування на підставі підпункту «б» пункту 3 частини десятої статті 374 Митного кодексу України (далі - МК України);

- визнати протиправною і скасувати прийняту Галицькою митницею Держмитслужби картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209220/2021/00310.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що під час проживання в Королівстві Іспанія та перебування на постійному консульському обліку в Посольстві України в Іспанії придбав автомобіль. У зв`язку з переїздом на постійне проживання в Україну вказаний автомобіль був знятий з реєстрації в Головному управлінні транспорту Міністерства внутрішніх справ Уряду Іспанії і ввезений на митну територію України. Вважаючи, що у нього виникло право на звільнення від оподаткування митними платежами вказаного транспортного засобу особистого користування, позаяк транспортний засіб (далі також - ТЗ) ввезений ним на митну територію України у зв`язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну, з урахуванням того, що він проживав на території Королівства Іспанії не менше трьох років, а автомобіль перебував у його власності та був зареєстрований за ним в Головному управлінні транспорту Міністерства внутрішніх справ Уряду Іспанії понад один рік до дня реєстрації мого місця проживання в Україні, він разом з митною декларацією (далі також - МД) подав відповідні документи, що підтверджували таке його право. Також 08 квітня 2021 року він звертався до начальника Галицької митниці Держмитслужби з проханням надати йому можливість скористатися пільгами щодо оподаткування, передбаченими частиною десятою статті 374 МК України. У вказаній заяві він також пояснив причини, у зв`язку з якими був змушений терміново знятися з консульського обліку в Королівстві Іспанія. Проте, 14 квітня 2021 року посадова особа відповідача прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209220/2021/00310, у зв`язку з недотриманням ним вимог підпункту «б» пункту 3 частини десятої статті 374 МК України та підпункту 4.1 пункту 4 розділу 3 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118. Підставою відмови вказано те, що з дати набуття права власності на ТЗ до дати зняття з постійного консульського обліку ввезений ТЗ перебував у власності декларанта менше одного року. На підставі статті 256 МК України, з урахуванням частини восьмої статті 257 МК України та у зв`язку з недотриманням декларантом своїх обов`язків, встановлених статтею 266 МК України, наказу Міністерства фінансів від 30 травня 2012 року № 651, декларанту відмовлено у митному оформленні цієї митної декларації. Вважає, що відмова відповідача у здійсненні митного оформлення ввезеного ним автомобіля зі звільненням від оподаткування, що призвела до зайво сплачених ним митних платежів, порушує його права та інтереси, які підлягають відновленню в судовому порядку.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року було здійснено заміну первинного відповідача - Галицьку митницю Держмитслужби на її правонаступника - Тернопільську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (далі - Тернопільська митниця).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Тернопільська митниця, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; а обставини, які мають значення для справи та які суд першої інстанції вважав встановленими, були недоведеними належними та допустимими доказами, внаслідок чого вказане рішення суду підлягає скасуванню. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що законодавець (зокрема, у частині 10 статті 374 МК України) визначає ряд умов, за яких при ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів може бути застосовано звільнення від оподаткування митними платежами, а саме:

- до дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні, громадянин проживав на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років;

- до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, громадянин був власником такого транспортного засобу не менше одного року;

- транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року.

Окрім того, підпункт 4.1 пункту 4 розділу III Правил № 1118 конкретизує поняття перебування транспортного засобу на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року, зокрема, для громадян України закінчення таких строків пов`язане зі зняттям з постійного консульського обліку.

Згідно з матеріалами справи, до дати зняття позивача з постійного консульського обліку у зв`язку з поверненням в Україну транспортний засіб перебував на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання позивача менше одного року, відтак митниця правомірно відмовила у митному оформленні ввезеного позивачем на митну територію України автомобіля зі звільненням від оподаткування митними платежами, а прийнята митницею картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є законною та обґрунтованою.

А висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на нормах законодавства, оскільки положення підпункту «б» пункту 3 статті 374 МК України та підпункту 4.1 пункту 4 розділу 3 Правил № 1118, в частині документального підтвердження факту перебування транспортного засобу на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше року, є ідентичними, підставами для звільнення від оподаткування митними платежами є документальне підтвердження, а саме відмітки в паспорті громадянина України для виїзду за кордон про дату поставлення та зняття з постійного консульського обліку, засвідченими гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання. Тобто, факт прийняття на консульський облік та факт зняття з консульського обліку є основним способом підтвердження постійного місця проживання на території певної держави.

Позивач та його представник подали відзив на апеляційну скаргу, у якому вказали, що вважають апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню, при тому, що висновки суду є правильними та відповідають установленим у судовому засіданні обставинам справи. Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, наведені без ретельного аналізу фактичних обставин справи, без урахування того, що всі наведені ним обставини дійсно існували на час звернення позивача до митного органу та були підставою для звільнення транспортного засобу від оподаткування, при тому, що право на постійне проживання в Україні у ОСОБА_1 виникло з моменту проставлення штампу про реєстрацію його місця проживання у паспорті громадянина України - 25 березня 2021 року; на постійному консульському обліку в Посольстві України в Іспанії він перебував з 24 січня 2018 року по 25 січня 2021 року, що свідчить про те, що період проживання позивача на території Королівства Іспанії перевищує три роки. Матеріали справи підтверджують те, що всі умови для звільнення від оподаткування ввезеного ОСОБА_1 автомобіля на підставі підпункту «б» пункту 3 частини десятої статті 374 МК України ним дотримані, що свідчить про необґрунтованість дій відповідача. Також факт зняття ОСОБА_1 з постійного консульського обліку в Посольстві України в Іспанії 25 січня 2021 року не свідчить про те, що саме з 25 січня 2021 року він отримав документ, що підтверджує його право на постійне проживання в Україні; таким документом є паспорт громадянина України з відповідним штампом про реєстрацію місця проживання. А факт наявності у позивача громадянства України не свідчить про те, що як тільки він знявся з консульського обліку у Королівстві Іспанія, він зобов`язаний повернутися в Україну, адже він мав право переїхати на місце проживання до іншої країни, де отримати постійне місце проживання. Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду жодного належного і допустимого доказу того факту, що ОСОБА_1 отримав документ, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні, раніше ніж 25 березня 2021 року (моменту реєстрації його місця проживання в Україні), а отже, не довів і правомірності своїх дій при відмові позивачу в митному оформленні автомобіля зі звільненням від оподаткування.

Вважаючи, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку обставинам справи, ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права, рішення є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Позивач та його представник, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на постійному консульському обліку в Посольстві України в Іспанії з 24 січня 2018 року по 25 січня 2021 року; знятий з обліку 25 січня 2021 року, у зв`язку з поверненням в Україну. Вказані обставини підтверджуються довідкою № 500/17-21, що видана 25 січня 2021 року Посольством України в Королівстві Іспанія та паспортом № НОМЕР_1 .

Під час проживання в Королівстві Іспанія 22 січня 2020 року позивач придбав вживаний транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Volkswagen Touareg» 2,5 TDI Q, вагою 2269 кг, номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 січня 2021 року.

29 січня 2020 року цей транспортний засіб зареєстровано за позивачем в Головному управлінні автоінспекції Міністерства внутрішніх справ Королівства Іспанії, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .

З метою переїзду на постійне проживання з Королівства Іспанія в Україну 12 березня 2021 року ОСОБА_1 зняв вказаний транспортний засіб з реєстрації в Головному управлінні транспорту Міністерства внутрішніх справ Уряду Іспанії, що підтверджується довідкою про зняття з реєстрації (експорт) від 12 березня 2021 року.

21 березня 2021 року позивач ввіз зазначений вище автомобіль на митну територію України, який по закінченню терміну доставки - 30 березня 2021 року був доставлений в митницю призначення - митний пост «Тернопіль» Галицької митниці Держмитслужби та заявлений до митного оформлення.

А 25 березня 2021 року ОСОБА_1 отримав право на постійне проживання в Україні - по АДРЕСА_1 , що підтверджується штампом про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 .

Вважаючи, що у нього виникло право на звільнення від оподаткування митними платежами вказаного транспортного засобу особистого користування, позаяк транспортний засіб ввезений ним на митну територію України у зв`язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну, з урахуванням того, що він проживав на території Королівства Іспанії не менше трьох років, а автомобіль перебував у його власності та був зареєстрований за ним в Головному управлінні транспорту Міністерства внутрішніх справ Уряду Іспанії понад один рік до дня реєстрації мого місця проживання в Україні, 30 березня 2021 року він через уповноважену особу ОСОБА_2 подав відповідачу митну декларацію UA20922.2021.006447, а також всі необхідні документи, що підтверджували його право на звільнення від оподаткування ввезеного ним автомобіля митними платежами відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини десятої статті 374 МК України.

Також, 8 квітня 2021 року позивач звертався до начальника Галицької митниці Держмитслужби з проханням надати йому можливість скористатися пільгами щодо оподаткування, передбаченими частиною десятою статті 374 МК України. У вказаній заяві ОСОБА_1 він також пояснив причини, у зв`язку з якими був змушений терміново знятися з консульського обліку в Королівстві Іспанія. Так, з 28 січня 2021 року у зв`язку з коронавірусною хворобою в Мадриді оголосили локдаун, місто внесли в червону зону, скасовувалися рейси сполучення між Мадридом та іншими містами, що змусило його звернутися до Посольства України в Іспанії до впровадження цих обмежувальних заходів.

Проте 14 квітня 2021 року посадова особа відповідача прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209220/2021/00310, у зв`язку з недотриманням вимог підпункту «б» пункту 3 частини десятої статті 374 МК України та підпункту 4.1 пункту 4 розділу 3 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118. Підставою відмови вказано те, що з дати набуття права власності на ТЗ до дати зняття з постійного консульського обліку ввезений ТЗ перебував у власності декларанта менше одного року. На підставі статті 256 МК України, з урахуванням частини восьмої статті 257 МК України та у зв`язку з недотриманням декларантом своїх обов`язків, встановлених статтею 266 МК України, наказу Міністерства фінансів від 30 травня 2012 року № 651, декларанту відмовлено у митному оформленні цієї митної декларації.

Також листом № 7.4-1/18/10/8555 від 19 квітня 2021 року відповідач повідомив позивача про відмову у задоволенні заяви від 8 квітня 2021 року.

У зв`язку із зазначеним, 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав нову МД та заявив ввезений ним автомобіль у відповідний митний режим, як йому роз`яснено у картці відмови від 14 квітня 2021 року; 20 квітня 2021 року позивач сплатив на рахунок відповідача 149 800 грн плати за митне оформлення ввезеного ним ТЗ, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 20 квітня 2021 року.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позаяк він мав право на звільнення від оподаткування відповідно до частини десятої статті 374 МК України, а відмова відповідача у здійсненні митного оформлення ввезеного ним автомобіля зі звільненням від оподаткування призвела до зайво сплачених ним митних платежів, ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що Правила № 1118 хоч і є спеціальним нормативно-правовим актом, проте виданий пізніше МК України № 4495-VI від 13 березня 2012 року по новому регулює спірні правовідносини, скасовуючи дію Закону № 2681-III та як наслідок - Правил № 1118, що конкретизують положення цього Закону. З огляду на те, що МК України № 4495-VI від 13 березня 2012 року є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, а тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм цього кодексу. Відтак, спірні правовідносини необхідно регулювати саме підпунктом «б» пункту 3 частини десятої статті 374 МК України.

Оскільки ТЗ ввезений позивачем на митну територію України у зв`язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну, з урахуванням того, що він проживав на території Королівства Іспанії не менше трьох років (з 24 січня 2018 року по 25 січня 2021 року), а автомобіль перебував у його власності та був зареєстрований за ним в Головному управлінні транспорту Міністерства внутрішніх справ Уряду Іспанії понад один рік до дня реєстрації його місця проживання в Україні (з 29 січня 2020 року по 12 березня 2021 року), - у позивача виникло право на звільнення від оподаткування митними платежами вказаного вище транспортного засобу особистого користування масою 2,269 т.

Отже, відмова відповідача у здійсненні митного оформлення ввезеного позивачем автомобіля зі звільненням від оподаткування, що призвела до зайво сплачених ним митних платежів на суму 149 800 грн, порушує його права та інтереси. Виходячи з наведеного, вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються, зокрема, положеннями МК України, відповідно до частини першої статті 246 якого метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 МК України).

Відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

При виявленні порушення митних правил митний орган здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що:

1) такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження у справі як докази;

2) декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відмова у митному оформленні, за приписами частин першої, другої статті 256 МК України, - письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Частиною першою статті 29 МК України визначено, що рішення, дії або бездіяльність митних органів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Як встановлено судом і зазначено вище, 21 березня 2021 року позивач ввіз ТЗ на митну територію України, а 30 березня 2021 року уповноважена особа позивача ОСОБА_2 подав до митного оформлення МД № 209220/2021/006447, у графі 31 якої заявив до митного оформлення вказаний ТЗ.

У графі 36 «Преференція» вказаної МД декларант проставив код пільги 301 «Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються в одній із товарних позицій 8702, 8703, 8711 згідно з УКТ ЗЕД та товари, що класифікуються в товарній позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД в разі переселення громадян на постійне місце проживання в Україну».

До цієї МД декларант подав, зокрема, декларацію про походження товару від 15.03.2021 № 20-01517320; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18.05.2004 № 19-01173198 та від 15.03.2021 № 20-01517320; довідку № б/н від 18.03.2021; паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відміткою про дату зняття з постійного консульського обліку або анульованою відміткою про дату поставлення на такий облік ЕХ 845286 від 06.12.2013; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_4 від 19.04.2000; Довідку з консульства від 25.01.2021; Інтернет ресурс від 30.03.2021; фото від 30.03.2021; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного ТЗ № UA.005.22058-21 від 24.03.2021.

За результатами розгляду поданих позивачем до митного оформлення документів, Галицька митниця Держмитслужби сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA209220/2021/00310.

Підставою відмови у митному оформленні ТЗ із наданням пільг в оподаткуванні зазначено недотримання вимог підпункту б) пункту 3 частини десятої статті 374 МК України та підпункту 4.1 пункту 4 розділу 3 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, а саме: з дати набуття права власності на ТЗ до дати зняття з постійного консульського обліку ввезений ТЗ перебував у власності позивача менше одного року.

При цьому взято до уваги подані позивачем до митного оформлення документи:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане Головним управлінням автоінспекції Королівства Іспанії, відповідно до якого транспортний засіб «Volkswagen Touareg», ідентифікаційний номер НОМЕР_5 був зареєстрований за позивачем 29.01.2020;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон, згідно з яким позивач був прийнятий на постійний консульський облік в Посольстві України в Королівстві Іспанія 24.01.2018 та знятий з консульського обліку в Посольстві України в Королівстві Іспанія 25.01.2021;

- довідку № 500/17-21 від 25.01.2021, видану Посольством України в Королівстві Іспанія, відповідно до якої позивач перебував на постійному консульському обліку в Посольстві України в Іспанії з 24.01.2018 до 25.01.2021.

Відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини десятої статті 374 МК України при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами: товари, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та початкового облаштування, що ввозяться (пересилаються) громадянами у зв`язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну протягом шести місяців з дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні, за умови документального підтвердження того, що до дня видачі цього документа громадянин проживав на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років:

- транспортні засоби особистого користування, що класифікуються в одній із товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тон), 8711 згідно з УКТ ЗЕД (у кількості однієї одиниці на кожного громадянина, який досяг 18-річного віку), за умови документального підтвердження того, що до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, громадянин був власником (або співвласником) такого транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року, якщо даний транспортний засіб підлягає реєстрації в цій країні.

Питання ввезення громадянами на митну територію України транспортних засобів при переселенні на постійне місце проживання в Україну регулюється Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за № 1428/11708 (далі - Правила № 1118; чинні на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 розділу ІІІ Правил № 1118, який визначає особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, митне оформлення яких здійснюється зі звільненням від оподаткування, якщо власником (уповноваженою особою) подано ВМД для митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування, то до завершення митного оформлення проводиться перевірка обґрунтованості цього звільнення.

При необхідності вирішення питання про можливість звільнення ТЗ від оподаткування посадова особа митного органу, яка здійснює митне оформлення ТЗ, перевіряє відомості та відмітки в документах на відповідність вимогам законодавства:

постійне проживання громадянина на території країни попереднього місця проживання не менше одного року (для іноземців та осіб без громадянства - з дати підтвердження факту постійного проживання в країні попереднього місця проживання до дати отримання посвідки на постійне проживання або до дати отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; для громадян України - з дати поставлення до дати зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України);

перебування ТЗ у власності громадянина не менше одного року з дати набуття права власності на ТЗ до дати: для іноземців та осіб без громадянства - отримання посвідки на постійне проживання або отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; для громадян України - зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України;

перебування ТЗ на обліку в країні постійного місця попереднього проживання його власника не менше одного року (для іноземців та осіб без громадянства - з дати підтвердження факту постійного проживання в країні попереднього місця проживання до дати отримання посвідки на постійне проживання або до дати отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; для громадян України - з дати поставлення до дати зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України).

Відповідно до підпункту 4.2 пункту 4 розділу ІІІ Правил № 1118 підтвердженням права на здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування, для громадян України, які переселяються на постійне місце проживання в Україну:

а) паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання», проставленим й анульованим відповідним підрозділом міграційної служби, або з відміткою про анулювання напису «Постійне проживання», засвідченого гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина (для громадян України, які раніше виїхали за межі України тимчасово та подали клопотання про залишення на постійне проживання за кордоном), та відмітками про дату поставлення та зняття з постійного консульського обліку, засвідченими гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина або анульованою відміткою про дату поставлення на постійний консульський облік, засвідченою гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина;

б) паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні (може бути відсутнім при перетині митного кордону України).

Відповідно до пункту 1.2 Правил ведення закордонними дипломатичними установам України консульського обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей - громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном, затверджених наказом Міністерства закордонних справ України від 17.11.2011 № 337, консульський облік полягає в реєстрації закордонними дипломатичними установами громадянина України, який постійно проживає або тимчасово перебуває за кордоном, шляхом внесення даних про громадянина України до облікової картки та електронного реєстру громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном (далі - електронний реєстр), що ведеться в закордонними дипломатичними установами за встановленою формою, та проставленні в дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспортний документ), проїзний документ дитини відповідної відмітки (штампу).

За змістом цих норм право на пільгове митне оформлення зі звільненням від оподаткування митними платежами транспортного засобу, ввезеного громадянином на митну територію України в зв`язку з переїздом на постійне місце проживання в Україну, виникає за умови документального підтвердження того, що до дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні, громадянин проживав на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років та, що до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, громадянин був власником (або співвласником) такого транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року.

А документальним підтвердженням цих обставин, зокрема постійного місця проживання на території цієї країни, є відмітки в паспорті громадянина України для виїзду за кордон про дату поставлення та зняття з постійного консульського обліку, засвідченими гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання.

Позаяк позивач при здійсненні митного оформлення, ввезеного ним на митну територію України ТЗ не дотримав вимог підпункту б) пункту 3 частини 10 статті 374 МК України та підпункту 4.1 пункту 4 розділу 3 Правил № 1118, а саме: документально не підтвердив факт перебування ТЗ на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання не менше року з дати набуття права власності на ТЗ (29.01.2020) до дати зняття з постійного консульського обліку (25.01.2021), митний орган правомірно відмовив йому в митному оформленні цього ТЗ, зі звільненням від оподаткування митними платежами.

Відтак, оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийнята митним органом правомірно і підстави для її скасування відсутні.

При цьому, доводи позивача, які були покладені судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення, про те, шо МК України та Правила № 1118 по різному регулюють питання обчислення однорічного строку перебування транспортного засобу у власності особи, не ґрунтуються на приписах законодавства та зроблені на підставі їх помилкового тлумачення, при тому, що позивач після зняття з постійного консульського обліку в Посольстві України в Іспанії не отримував документа, що підтверджує його право на постійне проживання в Україні; такий документ - паспорт громадянина України - у нього на той час уже був. А факт проставлення штампу про реєстрацію місця проживання позивача у паспорті громадянина України не може вважатися днем видачі документа, що підтверджує його право на постійне проживання в Україні.

А застосована судом першої інстанції судова практика не є релевантною щодо спірних правовідносин.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року в адміністративній справі № 500/2894/21 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 14 лютого 2022 року.