Справа № 383/1087/21(2-а/383/15/21)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2022 року м.Дніпросправа № 383/1087/21 2-а/383/15/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2021 року у справі № 383/1087/21 (2-а/383/15/21) (суддя Бондаренко В.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП в Кіровоградській області старшого сержанту поліції Горбачова Олександра Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП ВП №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП в Кіровоградській області старшого сержанту поліції Горбачова Олександра Віталійовича (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №051022 від 11.10.2021, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що дії працівника поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення є протиправними, оскільки посадовою особою було спровоковано його на порушення ПДР для фіксації факту керування ним автомобілем. Про жодні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, в тому числі і відеозапис, в постанові не зазначено.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права позивач просить скасувати рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2021 року та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач правил дорожнього руху не порушував. Постанова про накладення адміністративного стягнення не відображає дійсних обставин справи. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів встановлено, що постановою поліцейського СРПП ВП №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП в Кіровоградській області старшого сержанта поліції Горбачова Олександра Віталійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 051022 від 11.10.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., що підтверджується копією постанови (а.с. 12).

Згідно постанови, 11.10.2021 року о 01 год. 33 хв. в м. Бобринець по вул. Незалежності, 100, позивач керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, державний номер НОМЕР_1 , не увімкнув відповідний покажчик повороту при зміні напрямку руху та не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування, чим порушив вимоги п.2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ», 9.2 «а» ПДР, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач, вважаючи постанову про адміністративне правопорушення протиправною звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позов, суд першої інстанції зазначив, що з дослідженої судом постанови вбачається, що позивач не увімкнув відповідний покажчик повороту при зміні напрямку руху та не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Підпунктом «а» пункту 9.2 ПДР визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункту 2.1.

Відповідно до підпунктів а, б, ґ п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст.16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, серед іншого, за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Як вбачається з оскарженої постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у зв`язку із непред`явленням ним на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування, а також до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у зв`язку із не увімкненням відповідного покажчика повороту при зміні напрямку руху.

Позивач зазначає, що не вчиняв адміністративного правопорушення, тому відповідачем неправомірно прийнята постанова про накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідно до п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року №1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, у ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому, суду не було надано доказів, визначених ч.1 ст.251 КУпАП, на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідач взагалі не надав суду доказів і навіть змістовних пояснень на спростування доводів позивача щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної постанови. Зокрема, не надані матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскарженої постанови та не вжито жодних заходів щодо спростування доводів позивача, а також не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені відповідачем, без зазначення доказів, що підтверджують вчинення правопорушення.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції ця обставина ставить під сумнів твердження відповідача про вчинення правопорушення позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу ч.2 ст.77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень.

Оскільки суб`єктом владних повноважень не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача, не можна стверджувати, що постанова про накладення адміністративного стягнення сама по собі є належним підтвердженням факту вчинення позивачем правопорушення.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак, порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить висновку про те, що постанова серії БАБ № 051022 від 11.10.2021 є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, відповідно, провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача слід закрити.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.222 КпАП України, органи Національної поліції Департаменту патрульної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.2 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції Департаменту патрульної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відтак, при винесенні оскарженої постанови поліцейський СРПП ВП №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП в Кіровоградській області старший сержант поліції Горбачов О.В. діяв як представник Департаменту патрульної поліції.

Оскільки апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, понесені судові витрати за подання адміністративного позову у розмірі 454 грн., що підтверджується квитанцією № 126 від 05.11.2021, та за подання апеляційної скарги 681 грн., що підтверджується квитанцією № 50 від 25.11.2021, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

Керуючись ч.3 ст.272, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, 317, ст.ст.322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2021 року у справі № 383/1087/21 (2-а/383/15/21) - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ №051022 від 11 жовтня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. на ОСОБА_1 .

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 КУпАП та ч.2 ст.122 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1 135 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень нуль копійок).

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак