Справа № 420/23209/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д) та Управління соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 23 листопада 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д) та Управління соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7), в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення у Приморському районі м.ОдесиДепартаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради викладену у листі від 02.11.2021 року № 29050-о, про відмову у видачі позивачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та зобов`язати Управління соціального захисту населення у Приморському районі поновити скасовану довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.06.2020 року № 5105- та взяти позивача на облік, як внутрішньо переміщену особу.

Ухвалою від 29 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та призначено перше судове засідання на 23 грудня 2021 року.

Позов обґрунтовано тим, що позивач 11.06.2020 року звернувся до Управління соціального захисту населення у Приморському районі м.ОдесиДепартаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з тим, що станом на 20.02.2014 року позивач проживав на території Автономної Республіки Крим, за адресою: АДРЕСА_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) та отримав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5105-.

Проте, листом від 02.11.2021 року від відповідача надійшло рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка була видана у 2020 році, оскільки станом на 20.02.2014 року, у позивача відсутня реєстрація місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені у ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його конституційні права на гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Через канцелярію суду 16 грудня 2021 року від Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі та зазначає, що позивачу 11.06.2020 року була надана довідка про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу, проте в подальшому, в ході перевірки особових справ внутрішньо переміщених осіб, відповідачем було з`ясовано, що відповідно до п.2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач не мав права на отримання довідки, оскільки на отримання довідки мають право військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призивом осіб офіцерського складу), які проходили військову службу та мали зареєстроване місце проживання на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на дату їх виникнення.

Тобто, за відсутністю реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини передбачені Законом, на дату їх виникнення (тобто 20.04.2014 року), 02.11.2021 року відповідачем було правомірно прийнято рішення про відміну та зняття з обліку довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивача, як такому, що не має право на її отримання.

На відкрите судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином, про що свідчать звіти про надсилання судових повісток електронною поштою, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю, відповідач про причини не з`явлення суд не повідомив.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання від 23.12.2021 року, розгляд справи було продовжено у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 (а.с.7-12).

ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 (а.с.13).

11.06.2020 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.Одесиіз заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

11.06.2020 року Управлінням було надано позивачу довідку № 5105- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.14),

Судом встановлено, що відповідно до витягу із послужного списку військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_1 станом на 20.04.2014 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 (м.Севастополь) з 23.12.2013 року по 15.05.2014 року на посаді інженера-топографа топогеодезичного відділення експедиційного відділу ВОЗ-5302003 відповідно до Наказу КВМС ЗС України № 268 від 23.12.2013 року (а.с.15-17).

Також, судом встановлено, що 02.11.2021 року рішенням про відмову у видачі та зняття з обліку довідки гр. ОСОБА_1 . Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради № 29050-0 було відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, як такому, що не має право на її отримання та видану довідку знято з обліку.

У рішенні про відмову відповідач посилається на те, що за результатами розгляду доданих до заяви документів встановлено відсутність реєстрації місця проживання в період з 07.06.2013 року по 11.06.2014 року.

Не погоджуючись з відмовою наданою відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 1 цього Закону, адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 цього Закону, підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, матеріалами справи підтверджено, а саме:витягом із послужного списку військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_1 , що станом на 20.04.2014 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 (м.Севастополь) з 23.12.2013 року по 15.05.2014 року на посаді інженера-топографа топогеодезичного відділення експедиційного відділу ВОЗ-5302003 відповідно до Наказу КВМС ЗС України № 268 від 23.12.2013 року (а.с.15-17).

Відповідно до записів у паспорті громадянина України ОСОБА_1 за період з 23.12.2013 року по 15.05.2014 року відсутня реєстрація його місця проживання, що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення з посиланням на п. 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 (надалі Порядок № 509).

Так, вказаним пунктом Порядку № 509 передбачено, що на отримання довідки мають право військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу), які проходили військову службу та мали зареєстроване місце проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону, на дату їх виникнення..

Таким чином, Порядком № 509 передбачено право на отримання довідки військовослужбовці, які проходили військову службу та мали зареєстроване місце проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону, на дату їх виникнення., однак у цьому пункті є виключення - крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу.

Суд встановив, що відповідно до витягу із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 21.06.2013 року № 191 випускнику Військового інституту Київського національного університету імені тараса Шевченка ОСОБА_1 присвоєно військове звання «лейтенант» та призначено начальником партії топогеодезичного відділу центру навігації, гідрографії та гідрометеорології (Військово-морських сил ЗСУ), ВОС -1910003, Військова частина НОМЕР_2 , яка відповідно до витягу із послужного списку розміщується у м.Севастополь та відповідно до витягу із наказу Командування Військово-морських сил ЗСУ від 23.12.2013 року № 268, лейтенанта ОСОБА_1 увільнено віз займаних посад та призначено на посади центру навігації, гідрографії та гідрометеорології цих же сил інженером топографом топогеодезичного відділення експедиційного відділу, ВОС -5902003, військова частина НОМЕР_2 , м. Севастополь.

З витягу із послужного списку військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_1 вбачається, що позивач був призваний на військову службу 30 липня 2008 року Шевченківський РВК.

Таким чином, надані позивачем докази доводять, що позивач був призваний на військову службу, та на позивача не розповсюджуються положення п. 2 Порядку № 509.

Також суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності (за наявності), документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

Таке саме положення передбачене п. 4 Порядку № 509.

Суд встановив, що позивачем разом із заявою про видачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, було надано витяг із послужного списку, згідно з яким позивач на дату початку збройної агресії Російської Федерації проти України (20 лютого 2014 року) проходив військову службу в м. Севастополь.

Суд вважає, що витяг з послужного списку військовослужбовця є належним доказом на підтвердження факту проживання на території Автономної республіки Крим на дату початку збройної агресії Російської Федерації проти України, та відповідачем безпідставно не враховані ці обставини.

Наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу Збройних Сил України, відповідно до п. 3.3. Розділу 3, основним документом особової справи є Послужний список (додаток 15). Згідно з п. 3.4. розділу 3 цієї Інструкції, перший примірник послужного списку заповнюється від руки або за допомогою технічних (комп`ютерних) засобів друку на підставі поданих військовослужбовцем оригіналів документів та власноруч написаної автобіографії. Другий примірник послужного списку офіцера заповнюється за допомогою технічних (комп`ютерних) засобів друку. Для підтвердження правильності записаних до послужного списку відомостей військовослужбовець ставить свій підпис у кінці першого та другого примірників списку.Копіювання послужного списку або окремих його сторінок за допомогою технічних засобів копіювання з наявних особових справ для формування інших примірників особових справ не дозволяється (крім випадку, зазначеного в пункті 3.11 цієї глави).Надалі (вибуття до нового місця служби, звільнення з військової служби) відповідні службові особи, які працюють з особовими справами, уточнюють з військовослужбовцями достовірність та повноту записів у послужному списку особових справ. Уточнені відомості засвідчуються підписом військовослужбовця в кінці послужного списку.У кожному випадку, але не менше одного разу на п`ять років, після уточнення внесених відомостей військовослужбовець ставить свій підпис у рядку 19 послужного списку.

Таким чином, аналіз наведених положень Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України доводить, що витяг з послужного списку є належним доказом на підтвердження факту проходження служби, а відповідно, проживання на відповідної території.

Відповідно до ч. 10 ст. 4Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо:1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;

4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Враховуючи вище встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт проживання на території Автономної Республіки Крим на дату початку збройної агресії Російської Федерації проти України, а тому підстави для прийняття оскаржуваного рішення є протиправними.

З огляду на вищевикладене суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення у Приморському районі м.ОдесиДепартаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради викладену у листі від 02.11.2021 року № 29050-о, про відмову у видачі позивачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є правомірними та обґрунтованими, та належать задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Управління соціального захисту населення у Приморському районі поновити скасовану довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.06.2020 року № 5105- та взяти позивача на облік, як внутрішньо переміщену особу, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 6 Порядку № 509, у день подання заяви про взяття на облік, крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу.

Довідка діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла кримінальне правопорушення: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; вчинення кримінального правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку або військового кримінального правопорушення; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

З огляду на те, що наявність вищенаведених підстав не доведена відповідачем та не підтвердження наявними у справі доказами, суд доходить висновку, що вказані позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових витрат, жодні судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д) та Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.ОдесиДепартаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7) про відмову у видачі та зняття з обліку довідки гр. ОСОБА_1 від 02.11.2021 року № 29050-о.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7,) поновити довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.06.2020 року № 5105- та взяти ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) на облік, як внутрішньо переміщену особу.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IV Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко