Справа № 120/8434/21-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/8434/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

16 лютого 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Органу опіки і піклування Іллінецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Іллінецької міської ради про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Органу опіки і піклування Іллінецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Іллінецької міської ради, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову Органу опіки і піклування Іллінецької міської ради у розгляді скарги від 03.06.2021 року;

- зобов`язати Орган опіки і піклування Іллінецької міської ради здійснити розгляд скарги.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянт послався на недотримання судом першої інстанції норм матеріального права, що на думку останнього призвело до неправильного вирішення питання.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 03.06.2021 ОСОБА_1 було подано до виконавчого комітету Іллінецької міської ради скаргу на дії його колишньої дружини ОСОБА_2 щодо невиконання рішення виконавчого комітету Іллінецької міської ради від 20.09.2018 за №266-6, а саме: вчинення перешкод у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 . В зв`язку з вчиненням протиправної, на думку позивача, бездіяльності (дій), просив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

У відповідь на свою скаргу, позивач отримав листа від 24.06.2021 за №91-М/05-02 за підписом міського голови В.Ящука, в якому, з посиланням на положення ч. 3 ст. 19 Сімейного кодексу України повідомлено, що оскільки в провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за №131/1147/18 про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною за позовом до ОСОБА_2 (з залученням органу опіки та піклування Іллінецької міської ради в якості третьої особи без самостійних вимог), розгляд поданої позивачем скарги не підлягає розгляду органом опіки та піклування.

Не погоджуючись із такою відмовою та вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив розгляд поданої ним скарги по суті, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки доданими до матеріалів справи доказами підтверджено, що відповідач при розгляді скарги позивача та формуванні листа від 24.06.2021 за №91-М/05-02, діяв у межах ат у спосіб визначений чинним законодавством, що, в свою чергу, свідчить про належний розгляд звернення позивача., відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (надалі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 цього Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону № 393/96-ВР, згідно з частиною першою якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що в поданій відповідачу скарзі позивач ставив питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання рішення Виконавчого комітету Іллінецької міської ради від 20.09.2018 за №266-6 щодо перешкоди спілкуванню засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування.

Також судом встановлено, що аналогічне за своєю суттю питання є предметом розгляду в межах цивільної справи за №131/1147/18 про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де орган опіки та піклування Іллінецької міської ради залучений в якості третьої особи без самостійних вимог.

В даному випадку частина перша статті 19 Сімейного кодексу України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 19 СК України).

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 19 СК України, в разі реалізації особою права на звернення за захистом своїх прав до суду, законодавець визначив читкий алгоритм дій органу опіки та піклування, за яким розгляд поданої заяви (в даному випадку скарги) слід припинити.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту наданої відповідачем відповіді на скаргу позивача, розгляд останньої органом опіки та піклування припинено з підстав визначених абз. 2 ч. 3 ст. 19 СК України, а саме у зв`язку з перебуванням в провадження Іллінецького районного суду Вінницької області цивільної справи за №131/1147/18 про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною за позовом до ОСОБА_2 (з залученням органу опіки та піклування Іллінецької міської ради в якості третьої особи без самостійних вимог).

Про результати розгляду скарги позивача, а саме про припинення її розгляду відповідач належним чином повідомив позивача шляхом надіслання листа від 24.06.2021 за №91-М/05-02 на адресу, яка останнім була вказана у скарзі.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судовим розглядом у даній справі та доданими до матеріалів справи доказами підтверджено, що відповідач при розгляді скарги ОСОБА_1 та формуванні листа від 24.06.2021 за №91-М/05-02 діяв у межах ат у спосіб визначений чинним законодавством, що, в свою чергу, свідчить про належний розгляд звернення позивача.

В свою чергу суд першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Разом з тим, оцінюючи наведені апелянтом аргументи, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

Також, колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.