Справа № 420/19328/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 , третя особа військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
18.10.2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерала-майора ОСОБА_2 , третя особа військова частина НОМЕР_2 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо ненадання ОСОБА_1 відповідь на рапорт від 18 серпня 2021 року (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216);

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо незадоволення рапорту ОСОБА_1 від 18 серпня 2021 року (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216 ) стосовно непроведення відповідного перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 , внесення відповідних змін в накази командира військової частини НОМЕР_1 та виплати недоплачених сум внаслідок протиправного притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 провести відповідні перерахунки грошового забезпечення ОСОБА_1 , внести відповідні зміни в накази командира військової частини НОМЕР_1 та виплати недоплачені суми внаслідок протиправного притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою суду від 23.10.2021 року залишено позов ОСОБА_1 без руху.

Судом встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

В ухвали роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду (з копією для відповідача та третьої особи) доказів визначених судом та уточненого позову з урахуванням вищевикладеного судом.

12.11.2021 року від позивача надійшла заява про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

15.11.2021 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Разом із вказаною заявою позивачем, зокрема, подано адміністративний позов ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерала-майора ОСОБА_2 , третя особа військова частина НОМЕР_2 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо ненадання ОСОБА_1 відповідь на рапорт від 18 серпня 2021 року (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216);

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо незадоволення рапорту ОСОБА_1 від 18 серпня 2021 року (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216 ) стосовно непроведення відповідного перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 та виплати недоплачених сум внаслідок протиправного прийняття ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 провести відповідні перерахунки грошового забезпечення ОСОБА_1 та виплати недоплаченi суми внаслідок протиправного притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності в розмірі 3875 (три тисячі вісімсот сімдесят п`ять) грн. 97 (дев`яносто сім) коп. (Сумарний розрахунок, на підставі розрахунку провідного спеціаліста ОСОБА_3 , складає: а) недоплачена сума за лютий 2017 року 12610,2 - 11059, 81= 1550, 39 (грн.), б) недоплачена сума за березень 2017 року 12610,2 -11059, 81=1550, 39 грн., в) недоплачена сума за квітень 2017 року 12610,2 - 11835, 01=775, 19 грн., всього 1550, 39+1550, 39+775, 19=3875,97 (грн.));

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 18 серпня 2021 року він звернувся черговий раз із відповідним рапортом (вхідний в/ч НОМЕР_1 від 18 серпня №3216), за підпорядкованістю, до командира військової частини НОМЕР_1 про проведення відповідного перерахунку грошового забезпечення та виплати недоплачених сум внаслідок протиправного притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Проте, вказано у позові, відповідач станом на 18 жовтня 2021 року не тільки не задовольнив рапорт (вхідний в/ч НОМЕР_1 від 18 серпня №3216), а навіть не надав обґрунтовану відповідь щодо його задоволення або відмови у задоволенні.

Таким чином, на думку позивача, командир військової частини НОМЕР_1 генерал майор ОСОБА_2 своєю бездіяльністю щодо ненадання відповіді на рапорт ОСОБА_1 (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216 від 18 серпня №3216) та станом на 18 жовтня 2021 року його незадоволення, шляхом непроведення відповідного перерахунку грошового забезпечення та виплати недоплачених сум в розмірі 3875 грн. 97 коп. внаслідок протиправного притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності порушив положення та приписи, які встановлені статтями 3, 19, 21, 28, 40, 43, 56 Конституції України, статей 18, 19, пунктами 11-12 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про звернення громадян», Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого відповідним наказом Міністерства оборони України від року №260, умови контракту.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 , третя особа військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (в редакції уточнень за вх.№63789/21 і відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Вказаною ухвалою судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Судом вирішено розглядати справу в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

17.12.2021 року (вх.№72015/21) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками (а.с.42-47).

У відзиві вказано, що відповідач вважає вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Так, у відзиві вказано, що у позовних вимогах позивача вони не чітко окреслені, що є наслідком існування декількох предметів спору у даній справі.

Крім того, у відзиві вказано, що позивач у своїй позовній заявi посилається на звернення до командира військової частини НОМЕР_1 про повернення утриманих грошових премій, на підтвердження своїх дій позивач надав як доказ копію рапорту від 05 серпня 2019 року. Таким чином, на думку відповідача, позивачеві достеменно було відомо про наявність своїх порушених прав 05 серпня 2019 року. Як зазначено у відзиві, позивач знаючи про наявність своїх порушених прав ще 05 серпня 2019 року відповідно рішень Одеського окружного адміністративного суду, а саме: від 18.10.2017 по справі №815/1062/17, вiд 22.04.2019 по справі №815/1993/17, вiд 30.11.2017 по справі №815/2317/17, якими скасовано дисциплінарні стягнення накладення яких потягнуло виплату премії грошового забезпечення у менших розмірах - не звернувся у строк визначений ч.5 ст.12 КАС України до суду для скасування наказів згідно яких виплачувались премії.

17.12.2021 року (вх.№72018/21) від представника позивача надійшла заява про надання документів по справі разом із додатками, згідно переліку, який у ній зазначено (а.с.47-60).

11.01.2021 року від позивача надійшли письмові пояснення разом із додатками (а.с.63-70).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, пояснень і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

18 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із рапортом на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , в якому з покликанням на прийняті Одеським окружним адміністративним судом рішення по справам №815/1062/17, №815/1993/17, 815/2317/17, просив про проведення відповідного перерахунку його грошового забезпечення, про внесення відповідних змін в накази командира військової частини НОМЕР_1 та про виплати недоплачених сум внаслідок протиправного притягнення його до дисциплінарної відповідальності (а.с.3,31).

У рапорті також зазначено, що копії рішень Одеського окружного адміністративного суду по справам №815/1062/17, №815/1993/17, 815/2317/17 позивачем вже додавались до попередніх рапортів.

Вказаний рапорт зареєстрований 18.08.2021 року №3216 про що свідчить відтиск штампу на його правому нижньому куті (а.с.31)

Вважаючи протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо ненадання ОСОБА_1 відповідь на рапорт від 18 серпня 2021 року (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216) та протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо незадоволення рапорту ОСОБА_1 від 18 серпня 2021 року (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216 ) стосовно непроведення відповідного перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 та виплати недоплачених сум внаслідок протиправного прийняття ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України).

Відповідно до ст.110 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:

прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;

незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Згідно з ст.111 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції.

Відповідно до ст.112 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовці, які подали заяву чи скаргу, мають право:

особисто викласти свої аргументи особі, яка перевіряє заяву чи скаргу, звернутися з вимогою залучити до розгляду свідків;

подати додаткові матеріали, що стосуються справи, або клопотати, щоб їх вимагав командир (начальник) або орган, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім під час розгляду заяви чи скарги;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

ознайомитися з матеріалами перевірки заяви чи скарги;

оскаржити прийняте за їх заявою чи скаргою рішення в суді;

вимагати відшкодування завданих їм збитків у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 115 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Так, питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення визначає Закон України «Про звернення громадян».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно ст. Закону України ЗУ «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Таким чином, в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 117 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Як вже встановлено судом, 18 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із рапортом на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , в якому з покликанням на прийняті Одеським окружним адміністративним судом рішення по справам №815/1062/17, №815/1993/17, 815/2317/17, просив про проведення відповідного перерахунку його грошового забезпечення, про внесення відповідних змін в накази коомандира військової частини НОМЕР_1 та про виплати недоплачених сум внаслідок протиправного притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Вказаний рапорт зареєстрований 18.08.2021 року №3216 про що свідчить відтиск штампу на його правому нижньому куті.

В той же час, протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи до суду так і не надано відповідь на вказаний рапорт позивача, тобто доказів його розгляду в порядку, визначеному приписами Закону України «Про звернення громадян» та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо ненадання ОСОБА_1 відповідь на рапорт від 18 серпня 2021 року (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216)є протиправною та що у відповідача наявний обов`язок надати ОСОБА_1 відповідь на рапорт від 18 серпня 2021 року (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216).

Щодо вимог позивача про визнати протиправною бездіяльності командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо незадоволення рапорту ОСОБА_1 від 18 серпня 2021 року (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216 ) стосовно непроведення відповідного перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 , внесення відповідних змін в накази командира військової частини НОМЕР_1 та виплати недоплачених сум внаслідок протиправного притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 провести відповідні перерахунки грошового забезпечення ОСОБА_1 , внести відповідні зміни в накази командира військової частини НОМЕР_1 та виплати недоплачені суми внаслідок протиправного притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, то суд зазначає.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Як вбачається зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду заяви, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Суд може прийняти рішення про зобов`язання органу владних повноважень прийняти певне рішення, в разі, якщо можливість прийняття єдиного альтернативного рішення виключена судом.

Зі змісту вищенаведених судом норм Закону України «Про звернення громадян» та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вбачається, що відповідач, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

Таким чином, в даному випадку, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції відповідача.

В той же час, суд зазначає, що фактично по спір по даній справі виник через бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на рапорт від 18 серпня 2021 року (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216).

Відповідно питання щодо наявності підстав для його задоволення є похідними і повинне вирішуватись при розгляді відповідного рапорту

Суд зауважує, що спору щодо результату розгляду даного рапорту позивача станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду немає, а тому такі вимоги є передчасними.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 17 вересня 2021 року по справі №580/1285/20.

Таким чином, вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на його рапорт, що зареєстрований за вх. №3216 від 18 серпня 2021 року;

- зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 відповідь на його рапорт, що зареєстрований за вх. №3216 від 18 серпня 2021 року.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач не чітко окреслені позовні вимоги, що є наслідком існування декількох предметів спору у даній справі, то суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

При відкритті провадження по справі судом перевірено відповідність позову позивача вимогам ст.160, 161 КАС України та, з урахуванням поданих позивачем уточнень, недоліків позовної заяви не встановлено.

Щодо доводів відповідача про те, що позивачеві достеменно було відомо про наявність своїх порушених прав 05 серпня 2019 року, то суд зазначає, що предметом позову у даній справі є бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо ненадання ОСОБА_1 відповідь на рапорт від 18 серпня 2021 року (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216) та бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо незадоволення рапорту ОСОБА_1 від 18 серпня 2021 року (вхідний в/ч НОМЕР_1 №3216 ) стосовно непроведення відповідного перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 , внесення відповідних змін в накази командира військової частини НОМЕР_1 та виплати недоплачених сум внаслідок протиправного притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Тобто підстави для звернення позивача до суду саме з даним позовом є ненадання відповідачем відповіді на рапорт позивача.

При розгляді даної адміністративної справи суд не надає оцінку наявності підстав для його задоволення, так як такі вимоги, в даному випадку, є передчасними.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 , третя особа військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на його рапорт, що зареєстрований за вх. №3216 від 18 серпня 2021 року.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 відповідь на його рапорт, що зареєстрований за вх. №3216 від 18 серпня 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач - Командир військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Третя особа - військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя С.М. Корой