Справа № 420/22132/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з обмеження розміру ОСОБА_1 пенсійної виплати 10-ти кратним розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, при проведенні перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 порушене право на отримання пенсійної виплати без обмеження її розміру 10-ти кратним розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, при проведенні перерахунку пенсії за період з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року, шляхом проведення перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року без застосування обмеження пенсії 10-ти кратним розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач є пенсіонером Міністерства оборони України та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ. Позивач стверджує, що загальний розмір його пенсії відповідно до перерахунку з 01.04.2019 року має складати 21334,05 грн., але замість належного позивачу розміру пенсії, розмір його пенсії становить 14970,00 грн; загальний розмір пенсії відповідно до перерахунку з 01.02.2020 року має складати 28439, 20 грн., але нарахований розмір становить 16380,00 грн. Не погоджуючись з неповною виплатою нарахованого розміру пенсії, позивач звернувся до відповідача з проханням здійснювати виплату пенсії у повному обсязі, без обмеження її максимальним розміром. Відповідач листом відмовив позивачу у виплаті пенсії у повному обсязі, зазначаючи, що позивачу, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року по справі №420/5506/21, проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року та 01.02.2020 року на підставі довідок про розмір грошового забезпечення виданих Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019 року та 01.02.2020 року. Позивач вважає, що дії пенсійного органу щодо обмеження призначеної йому пенсії максимальним розміром є протиправними, а тому звернувся до суду за захистом порушених прав.

Відповідачем 17.12.2021 року через канцелярію суду надано відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача зазначив, що починаючи з 01.01.2018 року згідно із ст.2 Закону України від 08.07.2011 року №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зазначений Закон є чинним з 1 жовтня 2011 року та неконституційним не визнавався. Посилання позивача на Рішення Конституційного суду України у справі №7-рп/2016 від 20.12.2016 року є безпідставним, оскільки ним визнано такими, що не відповідають ст.17 Конституції України положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ саме в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VІІ, однак редакція Закону України від 08.07.2011 року №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» залишилась діючою. Відтак, підстав для виплати пенсії позивачу в розмірах більших, ніж передбачено ст.2 Закону України від 08.07.2011 року №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» з 01.01.2018 року у розмірі більшому ніж десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність позивач не має права.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що законодавче обмеження пенсії позивача максимальним розміром є правомірним та відповідає нормам Конституції України та Законам України, забезпечує належний рівень пенсійного забезпечення позивача. Як результат, дії Головного управління щодо обмеження пенсії позивачу максимальним розміром є правомірними та реалізовані в межах діючого законодавства України.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі - Закон №2262).

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року по справі №420/5506/21, проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року та 01.02.2020 року на підставі довідок про розмір грошового забезпечення від 05.02.2021 року №ЮО84973, виданих Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019 року та станом на 01.02.2020 року.

При здійсненні перерахунку пенсії з 01.04.2019 року враховано грошове забезпечення, до якого ввійшли: посадовий оклад; оклад за військове звання; процентна надбавка за вислугу років; надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами; надбавка за специфічні умови проходження служби; премія; всього 20685, 25 грн.

Основний розмір пенсії становить 80% грошового забезпечення у розмірі 16546,20 грн.

В підсумку загальний розмір пенсії (з надбавками) склав 21334,05 грн, а з урахуванням максимального розміру 14970,00 грн.

При здійсненні перерахунку пенсії з 01.02.2020 року враховано грошове забезпечення, до якого ввійшли: посадовий оклад; оклад за військове звання; процентна надбавка за вислугу років; надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами; надбавка за специфічні умови проходження служби; премія; всього 27734,00 грн.

Основний розмір пенсії становить 80% грошового забезпечення у розмірі 22187,20 грн.

В підсумку загальний розмір пенсії (з надбавками) склав 28439, 20 грн, а з урахуванням максимального розміру 16380,00 грн.

Позивач вважає, що дії пенсійного органу щодо обмеження призначеної пенсії є протиправними, та звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про проведення перерахунку пенсії без обмеження 10-тикратним розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 27.10.2021 року за №19600-19265/Б-02/8-1500/21 надано відповідь на заяву позивача, в якій відповідачем повідомлено, що ст.2 Закону України від 08.07.2011 року №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зазначені положення неконституційними не визнані, є чинними на теперішній час, тому пенсія позивачу виплачується з урахуванням максимального розміру. Пенсія обчислена, перерахована та виплачується відповідно до норм чинного пенсійного законодавства, тому для проведення її перерахунку підстави відсутні .

Отже, позивачу з 01.04.2019 року призначена пенсія в розмірі 21334,05 грн., проте виплата призначеної пенсії здійснюється з урахуванням максимального розміру 14970,00 грн. З 01.02.2020 року призначена пенсія в розмірі 28439, 20 грн., проте виплата призначеної пенсії здійснюється з урахуванням максимального розміру 16380,00 грн.

Предметом спору в спірних правовідносинах є неправомірність дій пенсійного органу щодо обмеження максимальним розміром призначеної позивачу пенсії.

Позивач вважає протиправними дії пенсійного органу щодо виплати йому пенсії з обмеженням максимального розміру, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 10 зазначеного Закону встановлено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 12 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.7 ст.43 Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Частину 7 ст.43 Закону №2262-XII викладено в такій редакції відповідно до Закону №3668-VI від 08.07.2011 року із змінами, внесеними згідно із Законами №911-VIII від 24.12.2015 року та №1774-VIII від 06.12.2016 року.

Так, відповідно до ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 01.10.2011 року, передбачено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати 10740 гривень.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Конституційний Суд України, керуючись частиною третьою статті 61 Закону України "Про Конституційний Суд України", вважає, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 117 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, згідно з якими "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Приписами п.п. 1,2 резолютивної частини вказаного рішення, визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

Положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, положення всієї частини сьомої ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.12.2016 року втратили чинність, оскільки є неконституційними.

Також, суд зазначає, що ч.7 ст.43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в цілому визнано неконституційним з 20 грудня 2016 року, а тому з 20 грудня 2016 року ч.7 ст.43 відсутня в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому, зміни внесені Законом України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 VIII до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), не зумовлюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальним розміром.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 року у справі №522/3049/17 та від 31.01.2019 року у справі №638/6363/17.

З урахуванням нормативного аналізу та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що дії відповідача є неправомірними, а позов є таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір".

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з обмеження розміру ОСОБА_1 пенсійної виплати 10-ти кратним розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, при проведенні перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 порушене право на отримання пенсійної виплати без обмеження її розміру 10-ти кратним розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, при проведенні перерахунку пенсії за період з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року, шляхом проведення перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року без застосування обмеження пенсії 10-ти кратним розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83).

Суддя П.П. Марин