Справа № 420/23086/21
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І. розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Дочірнього підприємства «ЛИДЕР» до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Дочірнє підприємство «ЛИДЕР» з позовною заявою до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов від 04.10.2021 року №312875, №312876 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що працівниками Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля позивача, за результатами якого зроблено безпідставний висновок про перевищення вагових параметрів та складено наступні документи: талон №1 від 04.09.2021 року за результатами зважування; довідку №0080312 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 04.09.2021 року; акт №0053479 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 04.09.2021 року; акт №295680 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.09.2021 року. При цьому, копії цих документів водію автомобіля не надавалися, їх було надано представнику позивача на адвокатський запит. За результатами розгляду документів відповідачем 04.10.2021 року винесені протиправні постанови. На думку позивача, при здійсненні габаритно-вагового контролю було допущено численні порушення чинного законодавства, вагові параметри автомобіля визначено невірно, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складено безпідставно.

Відзив на позовну відповідач до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1, п. п. 15, 27 п. 5 «Положення про Державну службу з безпеки на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки, в тому числі, на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до накладної від 04.09.2021 року №16 ТОВ «КБК» відпущено ДП «ЛИДЕР» відсів (22760 кг).

04.09.2021 року об 12 год. 17 хв. на пункті габаритно-вагового контролю на а/д Н-24 Благовіщенське-Миколаїв 210 км + 840 м, посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було здійснено перевірку транспортного засобу FORD CARGO 4142D реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ДП «ЛИДЕР», на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Посадовими особами, що проводили габаритно-ваговий контроль складено довідку №0080312 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 04.09.2021 року, відповідно до якої місце розташування пункту габаритно-вагового контролю: Н-24 210 км + 840 м; автомобіль FORD 4142D реєстраційний номер НОМЕР_1 ; результати вагового контролю: навантаження на осі, тонн 1: 6750 т; 2: 6030 т; 3: 11170 т; 4: 12420; повна маса транспортного засобу: 36,370 т.

За результатами габаритно-вагового контролю посадовими особами управління Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт №0053479 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 04.09.2021 року, відповідно до якого у пункті габаритно-вагового контролю: Н-24 210 км + 840 м здійснено перевірку ДП «ЛИДЕР»; найменування та вид вантажу: щебень; нормативна допустима маса: 40,000 т; фактична маса: 36,370 т; осьове навантаження; нормативно допустиме 16 т, фактичне 23,59. У акті наявна примітка, що водій від підпису відмовився.

Посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт №295680 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.09.2021 року, відповідно до якого при перевірці виявлено порушення: перевезення вантажу (щебінь) з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм відповідно до п. 22.5 ПДР України на 47,44% на здвоєну вісь без відповідного дозволу, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 «Про автомобільний транспорт»: абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу, абз.3 ч.1 надання послуг з перевезення вантажу без оформлених документів, перелік яких визначено ст. 48 цього Закону, а саме: неоформлена, відсутня товарно-транспортна накладна.

На підставі акту Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №3132875 від 04.10.2021, якою за порушення абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» постановлено стягнути з ДП «ЛИДЕР» адміністративно-господарський штраф у сумі 34000 грн. та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №312876 від 04.10.2021 року, якою за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» постановлено стягнути з ДП «ЛИДЕР» адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн.

Позивач не погодився із постановами про застосування адміністративно-господарського штрафу та звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлений обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567, згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п. 15 Порядку № 1567 визначений виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється: наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 20-22 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ч. 12 ст. 6, ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Так, постановою №312876 від 04.10.2021 року за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» постановлено стягнути з ДП «ЛИДЕР» адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн.

Норма абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлює відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно - господарських штрафів, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Судом встановлено, що у водія була відсутня товарно-транспортна накладна.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказ Міністерства транспорту України 14.10.97 №363, товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до п. п. 11.1. Глави 11 Правил №363 (Правила оформлення документів на перевезення) основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Судом встановлено, що накладна №16 від 04.09.2021, яку позивач вважає такою, що підтверджує перевезення вантажу, не містить необхідної інформації, визначеної п. п. 11.1. Глави 11 Правил №363, зокрема відомості щодо перевізника, пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора, а тому ця накладна не може бути належним доказом оформлення товарно-транспортної накладної на вантаж.

Відповідальність на підставі ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутність документів при перевезенні вантажу покладається на перевізника.

Автомобільний перевізник, відповідно до визначень наведених у ст. 1 цього ж Закону, - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких власником транспортного засобу є ДП «ЛИДЕР», який здійснював перевезення вантажу, очевидним є висновок про те, що саме він і є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні вищенаведених вимог Закону.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що постанова № 312876 від 04.10.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн. прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, обґрунтовано та своєчасно.

Щодо висновків про порушення позивачем абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд звертає увагу на наступне.

Пунктом 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року, визначені повноваження Укртрансбезпеки, яка відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (п. п.15 п. 5 Положення).

Згідно з п. 1 Порядку №879 цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Підпунктом 4 п. 2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 зазначеного Порядку, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 року.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Суд встановив, що загальна тоннажність, визначена під час перевірки транспортного засобу складала 36370 кг, що не перевищило вагові обмеження, при наступних осьових навантаженнях: 6750 кг, 6030 кг, 11170 кг, 12420 кг. Таким чином зважування відбувалося окремо по осям і в подальшому сумувалося.

Актом №295680 від 04.09.2021 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом зазначено про порушення: перевезення вантажу згідно накладної на вантаж (від 04.09.2021 року щебінь) з перевищенням встановлених п. 22.5. ПДР України габаритно-вагових норм, без відповідного дозволу на здвоєну вісь на 47,44%.

Згідно з п. п. 2 п. 2 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Таким чином, суд дійшов висновку, що під час перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки не досліджено питання здвоєної осі та відстані між осями, що її утворюють, оскільки в акті №0053479 від 04.09.2021 про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів відсутня інформація щодо відстані між осями.

При цьому, на думку суду, оскільки відповідач вважав вісь здвоєною, то визначення загальної маси автомобіля та навантаження на одну здвоєну вісь шляхом сумування її одиночних осьових навантажень є неправильним, оскільки при такій конструкції для визначення навантаження на одну здвоєну вісь дві одиночні осі, які її утворюють, повинні зважуватись разом.

Настановою з експлуатації ваг автомобільних 20ВА-Д-2-1WWS-0,9, які використовувались при зважуванні транспортного засобу позивача, у вступі зазначено, що ваги для зважування у русі ВА-Д призначені для зважування транспортних засобів у русі з визначенням на вісь, групу осей, обчислення загальної маси транспортного засобу, оцінки швидкості наїзду транспортного засобу на вантажоприймальну платформу-платформи під час зважуванням та передачі результатів на зовнішні пристрої через стандартні інтерфейсі

Крім того, відповідно до таблиці 1 (технічні характеристики) пункту 3.2. Настанови передбачено, що швидкість руху автомобіля при зважуванні повинна бути в межах від 3 км/год до 5 км/ год.

Відповідно до п. 7.1 Настанови найбільша робоча швидкість 5 км/год та найменша робоча швидкість 3 км/год.

Зважування транспортного засобу позивача здійснювалось на швидкості 2 км/год, тобто, зважування, здійснене вагами 20ВА-Д-2-1 WWS-0,9 у даному випадку не відповідає точності, з огляду на недотримання всіх технічних характеристик в межах норми.

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, вказані в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0053479 від 04.09.2021 року та в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0080312 від 04.09.2021 року фактичні вагові параметри не можна вважати достовірними та такими, вимір яких здійснювався у встановленому законодавством порядку, оскільки зважування у русі що не відповідає технічним характеристикам, не може дати достовірних результатів навантаження на осі.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 04.10.2021 року №312875 та ця постанова підлягає скасуванню.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача щодо неналежного оформлення талону №1 від 04.09.2021 року, оскільки вимоги до його оформлення не встановлені нормами законодавства.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку №879).

Тобто, згідно з положеннями Порядку №879 саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є підтверджуючим документом щодо здійснення габаритно-вагового контролю.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 04.10.2021 року №312875, інші доводи позивача суд не оцінює, як таки що не впливають на висновок суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Дочірнього підприємства «ЛИДЕР» в частині визнання протиправною та скасування постанови від 04.10.2021 року №312875 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а в частині визнання протиправною та скасування постанови від

від 04.10.2021 року №312876 позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн., а тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягненню з відповідача підлягає сума судового збору 2161,90 грн.

Щодо заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. на користь позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надані до суду копію договору про надання правової допомоги №02/04/20 від 28.04.2020 року, копію додаткової угоди від 02.11.2021 року, копію рахунку №02/11/21 від 02.11.2021 року, копію платіжного доручення від 12.11.2021 року №5031 на суму 3500 грн.

Відповідно до п. 1.2.1 додаткової угоди від 02.11.2021 року визначено, що за згодою сторін розмір гонорару адвоката визначено у фіксованому розмірі 3500,00 грн.

Суд звертає увагу, що ця справа є справою незначної складності, яка розглядалася в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, вона не містить великої кількості документів, які потребують вивчення та їх аналізу.

Враховуючи часткове задоволення позову, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 134, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Дочірнього підприємства «ЛИДЕР» (вул. Вільямса академіка, 93, Таїровська селищна рада, Овідіопольський район, Одеська область, 65496, ) до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (вул. Успенська, буд. 4, м. Одеса, 65045, ) про визнання протиправними та скасування постанов від 04.10.2021 року №312875, №312876 про застосування адміністративно-господарського штрафу задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 04.10.2021 року №312875 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Дочірнього підприємства «ЛИДЕР» - відмовити.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Успенська, буд. 4, м. Одеса, 65045, ) на користь Дочірнього підприємства «ЛИДЕР» (вул. Вільямса академіка, 93, Таїровська селищна рада, Овідіопольський район, Одеська область, 65496, ) сплачений судовий збір у розмірі 2161,90 грн.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Успенська, буд. 4, м. Одеса, 65045, ) на користь Дочірнього підприємства «ЛИДЕР» (вул. Вільямса академіка, 93, Таїровська селищна рада, Овідіопольський район, Одеська область, 65496, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида