Справа № 640/24335/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 року м. Київ № 640/24335/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю

секретаря судового засідання Бокатової Я.А., розглянувши за правилами спрощеного

позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та

проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Вега Маркет Лтд»
доГоловного управління ДПС у Київській області Державної податкової служби України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вега Маркет Лтд» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (надалі - відповідач-1), Державної податкової служби України (відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 1925378/42206692 від 11.09.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 07.08.2020;

- визнати протиправним та скасувати рішення № 1925380/42206692 від 11.09.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 11.08.2020;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 5 від 07.08.2020 та № 6 від 11.08.2020;

- судові витрати по сплаті судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. покласти на Державну податкову службу України.

Обґрунтовуючи позов ТОВ «Вега Маркет Лтд» зазначає, що 30.07.2020 між позивачем (постачальник) та ТОВ «МЗ КВІК» (покупець) було укладено договір № 3007/20-МЗК, за умовами якого постачальник зобов`язується надати покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар; 07.08.2020 позивач на виконання умов договору поставив ТОВ «МЗ КВІК» частину товару, що підтверджується видатковою накладною № 46 від 07.08.2020 та товарно-транспортною накладною № 46 від 07.08.2020; ТОВ «МЗ КВІК» оплатив поставлений товар, що підтверджується платіжним дорученням № 866 від 11.08.2020; за даною господарською операцією позивачем була оформлена податкова накладна № 5 від 07.08.2020; 07.09.2020 позивач надіслав для реєстрації податкову накладну № 5 від 07.08.2020; реєстрація податкової накладної була зупинена із посиланням на п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку; позивач подав до контролюючого органу письмові пояснення та скановані копії первинних документів на підтвердження господарської операції; втім податковий орган відмовив в реєстрації вказаної накладної із посиланням на ненадання платником податків розрахункових документів та/або банківських виписок; однак така підстава відмови в реєстрації податкової накладної не відповідає дійсності; 11.08.2020 позивач на виконання умов договору поставив ТОВ «МЗ КВІК» частину товару, що підтверджується видатковою накладною № 49 від 11.08.2020 та товарно-транспортною накладною № 49 від 11.08.2020; ТОВ «МЗ КВІК» оплатив поставлений товар, що підтверджується платіжним дорученням № 869 від 12.08.2020; за вказаною поставкою позивачем була оформлена податкова накладна № 6 від 11.08.2020; 07.09.2020 позивач надіслав для реєстрації податкову накладну № 6 від 11.08.2020; реєстрація податкової накладної була зупинена із посиланням на п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку; позивач подав до контролюючого органу письмові пояснення та скановані копії первинних документів на підтвердження господарської операції; втім податковий орган відмовив в реєстрації вказаної накладної із посиланням на ненадання платником податків розрахункових документів та/або банківських виписок; однак така підстава відмови в реєстрації податкової накладної не відповідає дійсності; в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних відповідачем-1 не вказаний конкретний перелік документів, який платник податків має надати для обґрунтованого рішення щодо реєстрації податкової накладної в ЄРПН; оскільки спірні рішення суб`єкта владних повноважень не містять чіткої підстав їх прийняття, такі рішення є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу було передано судді Пащенку К.С.

27.10.2020 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/24335/20 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

07.12.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від відповідача-1 надійшов відзив на адміністративний позов, у якому останній зазначає, що не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню; процедура зупинення реєстрації податкових накладних із наступним прийняттям рішення про їх реєстрацію / відмову в реєстрації регламентована: ПК України, постановою КМУ від 11.11.2019 № 1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в єдиному реєстрі податкових накладних», наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 «Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних»; у разі зупинення реєстрації податкової накладної платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, для розгляду питання про прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної в реєстрі; подані позивачем документи не відповідають вичерпному переліку (п. 5 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК), а зміст первинних документів не дозволяє однозначно з`ясувати фактичні обставини здійснення фінансово-господарської операції; відповідно до п. 1.13 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ № 22, одним із видів платіжних інструментів є платіжні доручення; за приписами п. 1.4. вказаної Інструкції клієнти банків для здійснення розрахунків самостійно обирають платіжні інструменти і зазначають їх під час укладення договорів; пунктами 1.24, 1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» встановлено що переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - це розрахункових документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.07.2020 між ТОВ «ОУК-26» (постачальник) та ТОВ «Вега Маркет Лтд» (покупець) було укладено договір № 07/20-ВМ, у п.п. 1.1., 2.1., 2.2., 5.1. якого встановлено, що продавець зобов`язується постачати покупцю товари в асортименті та в строк згідно із підписаною специфікацією, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах договору; найменування, кількість, ціна та терміни поставки кожної партії товару визначаються рахунком-фактурою, який оформлюється при замовленні товару; товар постачається покупцеві на умовах СТР (згідно Інкотермс в редакції 1990 року) - склад покупця; розвантаження товару в пункті призначення (склад покупця) здійснюється за рахунок покупця; розрахунок проводиться згідно рахунків від покупця або актів звіряння взаємних розрахунків, підписаних між сторонами.

Сторонами були підписані специфікації до договору № 07/20-ВМ від 27.07.2020, а саме:

- специфікація № 1 від 28.07.2020 на загальну суму 476 603,52 грн. (в т.ч. ПДВ 00,00 грн.);

- специфікація № 2 від 31.07.2020 на загальну суму 523 800,00 грн. (в т.ч. ПДВ 00,00 грн.);

- специфікація № 3 від 03.08.2020 на загальну суму 556 200,00 грн. (в т.ч. ПДВ 00,00 грн.);

- специфікація № 4 від 06.08.2020 на загальну суму 513 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 00,00 грн.);

- специфікація № 5 від 10.08.2020 на загальну суму 564 240,00 грн. (в т.ч. ПДВ 00,00 грн.).

06.08.2020 ТОВ «ОУК-26» було оформлено рахунок № 124 на загальну суму 513 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 00,00 грн.

06.08.2020 сторонами було підписано видаткову накладну № 107, яка підтверджує що ТОВ «ОУК-26» передало, а ТОВ «Вега Маркет Лтд» прийняло товар на загальну суму 513 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 00,00 грн.

Факт транспортування товару підтверджується товарно-транспортною накладною № Р107 від 06.08.2020.

12.08.2020 ТОВ «Вега Маркет Лтд» перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ «ОУК-26» 513 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 65 від 12.08.2020.

10.08.2020 ТОВ «ОУК-26» було оформлено рахунок № 129 на загальну суму 564 240,00 грн., в т.ч. ПДВ 00,00 грн.

06.08.2020 сторонами було підписано видаткову накладну № 110, яка підтверджує що ТОВ «ОУК-26» передало, а ТОВ «Вега Маркет Лтд» прийняло товар на загальну суму 564 240,00 грн., в т.ч. ПДВ 00,00 грн.

Факт транспортування товару підтверджується товарно-транспортною накладною № Р110 від 10.08.2020.

12.08.2020 ТОВ «Вега Маркет Лтд» перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ «ОУК-26» 564 240,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 66 від 12.08.2020.

30.07.2020 між ТОВ «Вега Маркет Лтд» (постачальник) та ТОВ «Машинобудівний завод КВІК» (покупець) було укладено договір № 3007/20-МЗК, відповідно до п. 1.1., 1.2., 2.1., 3.1., 3.3., 4.1., 4.2. якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві товар, визначений у п. 1.2. цього договору, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити вартість товару; товаром у цьому договорі розуміється товар, найменування марка, одиниці виміру та загальна кількість якого визначаються рахунками-фактурами; кількість товару, що поставляється за цим договором, зазначаються у рахунку-фактурі; ціна та вартість товару наведені у рахунку-фактурі; товар вважається сплаченим покупцем у день надходження грошей на розрахунковий рахунок продавця; поставка товару здійснюється на умовах EXW правил Інкотермс в редакції 2000 року; право власності на товар, а разом із ним і ризик його випадкової загибелі переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент отримання товару.

30.07.2020 та 11.08.2020 сторони підписали специфікації № 1 та № 2 до договору № 3007/20-МЗК від 30.07.2020, в яких визначили характеристики, кількість, номенклатуру й загальну вартість партій товару, що поставляється в рамках договору.

07.08.2020 ТОВ «Вега Маркет Лтд» було оформлено рахунок № 49 на загальну суму 540 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 90 000,00 грн.

07.08.2020 сторонами було підписано видаткову накладну № 46, яка підтверджує що ТОВ «Вега Маркет Лтд» передало, а ТОВ «Машинобудівний завод КВІК» прийняло товар на загальну суму 540 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 90 000,00 грн. Також факт приймання-передачі товару підтверджується Актом приймання-передачі ТМЦ № 5 від 07.08.202, підписаним ТОВ «Вега Маркет Лтд», ТОВ «Машинобудівний завод КВІК» та перевізником - ТОВ «Мерконтрол».

Факт транспортування товару підтверджується товарно-транспортною накладною № Р46 від 07.08.2020.

ТОВ «Машинобудівний завод КВІК» оплатило поставлений товар, перерахувавши на розрахунковий рахунок ТОВ «Вега Маркет Лтд» 540 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 90 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 866 від 11.08.2020.

11.08.2020 ТОВ «Вега Маркет Лтд» було оформлено рахунок № 52 на загальну суму 758 496,00 грн., в т.ч. ПДВ 126 416,00 грн.

07.08.2020 сторонами було підписано видаткову накладну № 49, яка підтверджує що ТОВ «Вега Маркет Лтд» передало, а ТОВ «Машинобудівний завод КВІК» прийняло товар на загальну суму 758 496,00 грн., в т.ч. ПДВ 126 416,00 грн. Також факт приймання-передачі товару підтверджується Актом приймання-передачі ТМЦ № 6 від 11.08.202, підписаним ТОВ «Вега Маркет Лтд», ТОВ «Машинобудівний завод КВІК» та перевізником - ТОВ «Мерконтрол».

Факт транспортування товару підтверджується товарно-транспортною накладною № Р49 від 11.08.2020.

ТОВ «Машинобудівний завод КВІК» оплатило поставлений товар, перерахувавши на розрахунковий рахунок ТОВ «Вега Маркет Лтд» 758 496,00 грн., в т.ч. ПДВ 126 416,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 869 від 12.08.2020.

Транспортування товару здійснювалось ТОВ «Мерконтрол» (перевізник) на підставі укладеного із ТОВ «Вега Маркет Лтд» (замовник) договору № 24-ВМ про надання послуг перевезення від 03.08.2020, згідно із п.п. 1.1., 2.1., 2.2. якого перевізник бере на себе зобов`язання на підставі погодженої сторонами заявки забезпечити перевезення вантажу замовника автомобільним транспортом з місця відправлення до пункту призначення та передати такий вантаж вантажоодержувачу, а змовник зобов`язується прийняти такі послуги перевізника та оплатити їх вартість; послуги за цим договором надаються перевізником на підставі відповідної заявки на перевезення вантажу у кожному окремому випадку, за умови, що така заявка погоджена обома сторонами шляхом скріплення і підписання її підписами уповноважених представників сторін з відбитками печаток сторін; найменування, кількість вантажу, дата, час та місце завантаження вантажу, місце доставки вантажу, реквізити вантажовідправника та вантажоодержувача, а також орієнтована вартість транспортних послуг погоджується сторонами у заявках на перевезення вантажу.

06.08.2020 та 10.08.2020 сторонами було підписано заявки на перевезення № 5 та № 6.

07.08.2020 ТОВ «Мерконтрол» було оформлено рахунок на оплату № 166 на загальну суму 3 294,00 грн. за перевезення за маршрутом м. Бориспіль - м. Запоріжжя.

07.08.2020 сторони підписали акт надання послуг № 164 від 07.08.2020, яким підтверджується, що виконавець надав, а замовник прийняв послуги з перевезення за маршрутом м. Бориспіль - м. Запоріжжя на загальну суму 3 294,00 грн.

Вказані послуги були оплачені ТОВ «Вега Маркет Лтд», що підтверджується платіжним дорученням № 71 від 12.08.2020.

11.08.2020 ТОВ «Мерконтрол» було оформлено рахунок на оплату № 168 на загальну суму 3 294,00 грн. за перевезення за маршрутом м. Бориспіль - м. Запоріжжя.

11.08.2020 сторони підписали акт надання послуг № 168 від 07.08.2020, яким підтверджується, що виконавець надав, а замовник прийняв послуги з перевезення за маршрутом м. Бориспіль - м. Запоріжжя на загальну суму 3 294,00 грн.

Вказані послуги були оплачені ТОВ «Вега Маркет Лтд», що підтверджується платіжним дорученням № 72 від 12.08.2020.

За операціями з поставки товару, здійсненими в рамках договору 3007/20-МЗК від 30.07.2020, позивачем були оформлені податкові накладні:

- № 5 від 07.08.2020 на загальну суму 540 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 90 000,00 грн.;

- № 6 від 11.08.2020 на загальну суму 758 496,00 грн., в т.ч. ПДВ 126 416,00 грн.

Вказані податкові накладні були надіслані позивачем для реєстрації до Єдиного реєстру податкових накладних.

Податкові накладні було прийнято контролюючим органом; реєстрація податкових накладних була зупинена відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України із зазначенням, що платник податків відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Позивачу було запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК, для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН.

Позивачем було надано до контролюючого органу пояснення та документи на підтвердження здійснення господарських операцій.

Проте контролюючим органом були прийняті рішення: № 1925378/42206692 від 11.09.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 07.08.2020 та № 1925380/42206692 від 11.09.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 11.08.2020. Підставою відмови у вказаних рішеннях зазначено: «ненадання платником податків копій документів: розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків».

Не погоджуючись з вказаними рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. пп. 16.1.2, 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пп. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 13 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, права та обов`язки їх членів визначаються Порядком зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165.

Відповідно до п. 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до п. 7 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної / розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 10 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Відповідно до п. 11 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Додатком № 1 до Порядку № 1165 затверджені Критерії ризиковості платника податку на додану вартість.

Зупиняючи реєстрацію податкових накладних № 5 від 07.08.2020 та № 6 від 11.08.2020, контролюючий орган послався на п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, в якому зазначено: «у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній / розрахунку коригування».

До того ж, податковий орган запропонував позивачу надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК, для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом із тим, контролюючим органом не вказаний вичерпний перелік копій документів, які позивачу необхідно надати податковому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних № 5 від 07.08.2020 та № 6 від 11.08.2020.

Верховний Суд у постановах від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18 (адміністративне провадження № К/9901/7590/19), від 18.02.2020 у справі № 360/1776/19 (адміністративне провадження № К/9901/242/20) акцентував увагу на тому, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

У постанові від 10.04.2020 у справі № 819/330/18 (адміністративне провадження № К/9901/65222/18) Верховний Суд зазначив, що недотримання податковим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації податкової накладної щодо оформлення квитанції прямо вказує на те, що рішення, яке прийняте на наступному етапі, тобто рішення Комісії про відмову у реєстрації податкової накладної, теж не є законним.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем направлено відповідачу-1 пояснення та копії документів щодо господарської операції, за якою було складено податкову накладну № 5 від 07.08.2020, а саме:

- копію виписки з ЄДР;

- копію наказу про призначення на посаду директора;

- копію довідки про відкриття рахунку;

- копію довідки форми № 20-ОПП;

- копію договору оренди офісу № 12/2019 від 24.12.2020 з актом приймання-передачі приміщення;

- копію договору оренди складу № 08/2020-2 від 03.08.2020 з актом приймання-передачі приміщення;

- копію штатного розпису;

- копію договору поставки № 07/20-ВМ від 07.07.2020;

- копії специфікацій 1-5 до договору поставки № 07/20-ВМ від 07.07.2020;

- копію платіжного доручення № 64 від 12.08.2020 на суму 513 000,00 грн.;

- копію рахунку фактури № 124 від 06.08.2020;

- копію видаткової накладної № 107 від 06.08.2020;

- копію товарно-транспортної накладної № 107 від 06.08.2020;

- копію акту звіряння взаємних розрахунків від 01.09.2020;

- копію договору поставки № 3007/20-МЗК від 30.07.2020;

- копії специфікацій 1-2 до договору поставки № 3007/20-МЗК від 30.07.2020;

- копію рахунку-фактури № 49 від 07.08.2020;

- копію видаткової накладної № 46 від 07.08.2020;

- копію товарно-транспортної накладної № Р46 від 07.08.2020;

- копію платіжного доручення № 866 від 11.08.2020 на суму 540 000,00 грн.;

- копію акту приймання-передачі ТМЦ № 5 від 07.08.2020;

- копію акту звіряння взаємних розрахунків від 01.09.2020;

- копію договору транспортних послуг № 24-ВМ від 03.08.2020;

- копію заявки на перевезення № 5 від 06.08.2020;

- копію рахунку-фактури № 166 від 07.08.2020;

- копію акту про надання транспортних послуг № 164 від 07.08.2020;

- копію платіжного доручення № 77 від 12.08.2020 на суму 3 294,00 грн.;

- копію акту звіряння взаємних розрахунків від 01.09.2020;

- копію оборотно-сальдової відомості за рахунком 281 (склад);

- копію оборотно-сальдової відомості за рахунком 361 (розрахунки з вітчизняними покупцями);

- копію оборотно-сальдової відомості за рахунком 361 (розрахунки з вітчизняними постачальниками);

- копію повідомлення про прийняття працівників на роботу з квитанцією про прийняття.

Також позивачем направлено відповідачу-1 пояснення та копії документів щодо господарської операції, за якою було складено податкову накладну № 6 від 11.08.2020, а саме:

- копію виписки з ЄДР;

- копію наказу про призначення на посаду директора;

- копію довідки про відкриття рахунку;

- копію довідки форми № 20-ОПП;

- копію договору оренди офісу № 12/2019 від 24.12.2020 з актом приймання-передачі приміщення;

- копію договору оренди складу № 08/2020-2 від 03.08.2020 з актом приймання-передачі приміщення;

- копію штатного розпису;

- копію договору поставки № 07/20-ВМ від 07.07.2020;

- копії специфікацій 1-5 до договору поставки № 07/20-ВМ від 07.07.2020;

- копію платіжного доручення № 66 від 12.08.2020 на суму 564 240,00 грн.;

- копію рахунку фактури № 129 від 10.08.2020;

- копію видаткової накладної № 110 від 10.08.2020;

- копію товарно-транспортної накладної № 110 від 10.08.2020;

- копію акту звіряння взаємних розрахунків від 01.09.2020;

- копію договору поставки № 3007/20-МЗК від 30.07.2020;

- копії специфікацій 1-2 до договору поставки № 3007/20-МЗК від 30.07.2020;

- копію рахунку-фактури № 52 від 11.08.2020;

- копію видаткової накладної № 49 від 11.08.2020;

- копію товарно-транспортної накладної № Р49 від 11.08.2020;

- копію платіжного доручення № 869 від 12.08.2020 на суму 758 496,00 грн.;

- копію акту приймання-передачі ТМЦ № 6 від 11.08.2020;

- копію акту звіряння взаємних розрахунків від 01.09.2020;

- копію договору транспортних послуг № 24-ВМ від 03.08.2020;

- копію заявки на перевезення № 6 від 10.08.2020;

- копію рахунку-фактури № 168 від 11.08.2020;

- копію акту про надання транспортних послуг № 168 від 11.08.2020;

- копію платіжного доручення № 72 від 12.08.2020 на суму 3 294,00 грн.;

- копію акту звіряння взаємних розрахунків від 01.09.2020;

- копію оборотно-сальдової відомості за рахунком 281 (склад);

- копію оборотно-сальдової відомості за рахунком 361 (розрахунки з вітчизняними покупцями);

- копію оборотно-сальдової відомості за рахунком 361 (розрахунки з вітчизняними постачальниками);

- копію повідомлення про прийняття працівників на роботу з квитанцією про прийняття.

Всі надані з поясненнями документи відображають дійсність операцій за податковими накладними і складені без порушення вимог чинного законодавства.

Суд переконаний, що платником податків разом із поясненнями було подано достатню кількість копій документів, з аналізу яких можна зробити висновок про здійснення господарських операцій позивачем.

При цьому, оспорювані рішення податкового органу не містять мотивів відхилення наданих позивачем пояснень та документів.

Механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначається Порядком прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520.

Пунктами 2-7 Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520, встановлено, що прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. п. 9-11 Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/ оформлених із порушенням законодавства.

Аналіз наведених норм права вказує на те, що можливість надання платником податків достатніх документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного переліку необхідних документів для прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної. Необґрунтоване обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд, призводить до правової невизначеності, що не відповідає критерію обґрунтованості та пропорційності акта індивідуальної дії.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Із спірних рішень про відмову в реєстрації ПН/РК у ЄРПН № 1925378/42206692 від 11.09.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 07.08.2020 та № 1925380/42206692 від 11.09.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 11.08.2020 вбачається, що підставою для прийняття рішень стало ненадання платником податків копій документів: розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

Зважаючи на сукупний аналіз норм, які викладені вище, суд приходить до переконання, що оскаржувані рішення про відмову у реєстрації податкових накладних не містять конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття таких рішень, а лише містить лише загальну фразу про ненадання платником податків копій розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків. І це попри те, що платіжні доручення на підтвердження оплат позивачем до контролюючого органу подавались.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Як вже зазначалося, судом встановлено, що позивачем було направлено пояснення та копії документів на підтвердження господарських операцій за податковими накладними № 5 від 07.08.2020 та № 6 від 11.08.2020, включаючи платіжні доручення.

З урахуванням положень вищевказаних норм, комісією регіонального рівня приймається рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за результатами розгляду інформації та копій документів платника податку.

Проте, комісією регіонального рівня не взято до уваги документи, які надані платником податків задля підтвердження господарських операцій, за результатами яких були сформовані податкові накладні № 5 від 07.08.2020 та № 6 від 11.08.2020.

Таким чином суд доходить висновку, що відмова у реєстрації податкових накладних за умови не наведення комісією доказів того, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності зазначеної у них інформації, свідчить про протиправність прийнятих рішень.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (придбання товарів/послуг або отримання коштів), що підтверджується тільки первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність у контролюючого органу правових підстав для відмови у реєстрації податкових накладних № 5 від 07.08.2020 та № 6 від 11.08.2020.

Суд принагідно підкреслює, що головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01.07.2003 вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із ч. 3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п. 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У постанові від 07.02.2020 у справі № 826/11086/18 (адміністративне провадження № К/9901/25973/19) Верховний Суд зазначив, що у разі відмови платнику податку на додану вартість в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, належним способом захисту порушеного права в судовому порядку є позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування та, як наслідок, зобов`язання відповідного контролюючого органу вчинити дії щодо реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, оскаржуване рішення про відмову в реєстрації ПН/РК у ЄРПН від 18.06.2020 № 1651300/35591897 є протиправним та підлягає скасуванню, а спірні податкові накладні підлягають реєстрації у ЄРПН датою їх подання.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Аналіз наведених норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що завданням судочинства є вирішення судом спору з метою ефективного захисту порушеного права.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», яке, як і наведені вище рішення ЄСПЛ, згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у п. 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення.

Відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, під час розгляду адміністративної справи не доведено правомірність відмови у реєстрації податкових накладних позивача.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Стосовно вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, поміж іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвокату за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Частиною другою ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ «Баришевський проти України» від 26.02.2015, «Двойних проти України» від 12.10.2006, «Меріт проти України» від 30.03.2004 зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

За результатами аналізу наведених положень КАС України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд доходить висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Із матеріалів справи слідує, що 21.09.2020 між адвокатом Хілько Альоною Василівною (адвокат) та ТОВ «Вега Маркет Лтд» (клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги № 75, згідно із п. п. 1., 4.1. якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів в судах всіх інстанцій що діють в системі судоустрою України, на підприємствах, в установах і організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування у справі про визнання протиправним і скасування рішень Комісії ГУ ДПС у Київській області № 1925378/42206692 від 11.09.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 07.08.2020 та № 1925380/42206692 від 11.09.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 11.08.2020; за надання правової допомоги адвокатом клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар; розмір гонорару визначається з урахуванням складності справи, ціни позову, значенням справи для клієнта, витрат адвоката, кваліфікацій та досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також розумності та інших істотних обставин і визначається у описі робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги; гонорар на підставі цього договору за виконану роботу сплачується клієнтом на підставі рахунку адвоката протягом 3 робочих днів з дня його виставлення; за результатом наданих послуг складається акт приймання-передачі послуг, який підписується клієнтом протягом 3 робочих днів з дня його отримання.

21.09.2020 адвокатом було виставлено рахунок № 7501 за надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 75 від 21.09.2020 на суму 3 000,00 грн.

21.09.2020 ТОВ «Вега Маркет Лтд» перерахувало адвокату Хілько А.В. гонорар згідно із рахунком № 7501 в сумі 3 000,00 грн.

23.09.2020 між ТОВ «Вега Маркет Лтд» та адвокатом Хілько А.В. було підписано акт приймання-передачі наданих послуг, з якого вбачається, що адвокат якісно та в повному обсязі надала юридичні послуги за договором у справі про визнання протиправним і скасування рішень Комісії ГУ ДПС у Київській області № 1925378/42206692 від 11.09.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 07.08.2020 та № 1925380/42206692 від 11.09.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 11.08.2020; вартість послуг становить 3000,00 грн.

Приймаючи до уваги той факт, що позовні вимоги задоволені судом повністю, суд доходить висновку про необхідність стягнення із відповідача-2 витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега Маркет Лтд» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Київській області № 1925378/42206692 від 11.09.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 07.08.2020.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Київській області № 1925380/42206692 від 11.09.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 11.08.2020.

4. Зобов`язати Державну податкову службу України (адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ідентифікаційний код 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега Маркет Лтд» (адреса: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Нова, 31-Б, офіс 126, ідентифікаційний код 42206692) № 5 від 07.08.2020, датою її фактичного надання для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

5. Зобов`язати Державну податкову службу України (адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ідентифікаційний код 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега Маркет Лтд» (адреса: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Нова, 31-Б, офіс 126, ідентифікаційний код 42206692) № 6 від 11.08.2020, датою її фактичного надання для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ідентифікаційний код 43005393) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега Маркет Лтд» (адреса: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Нова, 31-Б, офіс 126, ідентифікаційний код 42206692) сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ідентифікаційний код 43005393) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега Маркет Лтд» (адреса: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Нова, 31-Б, офіс 126, ідентифікаційний код 42206692) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко