Справа № 460/6561/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 460/6561/21 пров. № А/857/19457/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року у справі № 460/6561/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення податкового боргу,-

суддя в 1-й інстанції Борискін С.А.,

час ухвалення рішення 02.09.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 06.09.2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач-Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося в суд з позовом до відповідача - Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просило стягнути з Рівненської міської ради, в управлянні якої перебуває Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, яке має податковий борг, з рахунків такого платника, кошти на суму податкового боргу в сумі 4431384,69 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що податковий орган з метою погашення податкового боргу Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради вжив усіх заходів щодо стягнення у судовому порядку податкового боргу та виставлення інкасових доручень з метою виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі №460/2228/20, які повертаються установами банку без виконання у зв`язку із відсутністю коштів на рахунках, або накладення арешту іншим виконавчим документом. Зазначає, що у зв`язку із неможливістю стягнення податкового боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника податків, у порядку встановленому ст.95 Податкового кодексу України, позивач направив звернення до Рівненської міської ради з проханням про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, однак міською радою було відмовлено в задоволенні подання, тому у контролюючого органу виникли підстави і обов`язок, передбачені абз.2 п.96.3 ст.96 Податкового кодексу України, для звернення до суду із позовною заявою про стягнення податкового боргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивач передчасно звернувся з позовом до Рівненської міської ради про стягнення податкового боргу з управління, оскільки обов`язок податкового органу звернутися в суд з позовом про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу (органу місцевого самоврядування), в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно, виникає у разі отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог або не отримання відповіді. Вказує, що у будь-якому випадку за умови, що сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, не покриває суму його податкового боргу або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, однак позивачем жодних дій щодо продажу внесеного в податкову заставу майна третьої особи здійснено не було. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, в якому також зазначає про передчасність поданого позову та звертає увагу на не дотримання контролюючим органом послідовності стадій стягнення податкового боргу з Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, оскільки позивачем не здійснено оцінки описаного майна третьої особи відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"; не було здійснено заходи щодо звернення до суду для отримання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі; не прийнято рішення про погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, а також позивачем не організовано продаж майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник позивача (апелянта) Форет М. С. у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи Троянчук Д.М. у судовому засіданні в режимі відеоконференції не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиви на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради зареєстровано як юридична особа та перебуває на обліку у органах Головного управління ДПС як платник податків, що не є спірним у справі.

Станом на 17 березня 2021 року за Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради обліковується заборгованість зі сплати податків і зборів у загальній сумі 4431384,69 грн, а саме: орендна плата з юридичних осіб (1801,69 грн.

Така заборгованість виникла на підставі самостійно задекларованих, але не сплачених третьою особою сум.

Вказане підтверджується дослідженими судом доказами: довідкою про стан розрахунків з бюджетом згідно з інтегрованими картками платника податків станом на 17 березня 2021 року, розрахунком виникнення боргу по платежах до бюджету згідно з інтегрованими картками платника податків станом на 17 березня 2021 року, а також витягом з інтегрованої картки платника податків - Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, податковими деклараціями з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) (а.с.6, 7-9, 24-36, 37-48).

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управління ДПС в Рівненській області у зв`язку наявністю податкового боргу виставлено Управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради податкову вимогу форми "Ю" №135293-50 від 04 квітня 2019 року, яку було отримано посадовою особою боржника (а.с.23).

Як правильно встановив суд першої інстанції, контролюючим органом з метою погашення податкового боргу були вжиті наступні заходи, а саме:

1) рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі №460/2228/20 задоволено позов Головного управління ДПС у Рівненській області до Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення коштів платника податків, якій має податковий борг, з рахунків у банку, що обслуговують такого платника податків сумі 2 520642 (два мільйони п`ятсот двадцять тисяч шістсот сорок дві) грн 97 коп. (а.с.19-22);

2) Головним управлінням ДПС у Рівненській області проводиться виставлення інкасових доручень з метою виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі №460/2228/20, які поверталися установами банку без виконання, у зв`язку із відсутністю коштів на рахунках, або накладення арешту іншим виконавчим документом (а.с.49-56).

Матеріалами справи підтверджується, що податковим органом 16 лютого 2020 року направлено звернення №1504/5/17-00-13-03-08 до Рівненської міської ради з проханням про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (а.с.14).

При цьому, зі змісту листа Рівненської міської ради від 22 березня 2021 року №05-464 вбачається, що міська рада інформує Головне управління ДПС у Рівненській області про те, що зазначена заборгованість виникла у зв`язку із систематичною несплатою відшкодування суборендної плати за земельні ділянки, які перебувають в оренді Управління, збоку суборендарів, згідно з укладеними з Управлінням договорів суборенди земельних ділянок, тому з врахуванням наведеного Рівненська міська рада просила укласти договір щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості (а.с.18).

Оскільки міською радою було відмовлено в задоволенні подання, тому контролюючий орган звернувся в суд з позовною заявою про стягнення податкового боргу з Рівненської міської ради.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано встановленої статтею 96 ПК України та дотримання вимог загальних положень ст.95 ПК України послідовності стадій стягнення податкового боргу з Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, виконання вимог якого є безумовним обов`язком, а не правом контролюючого органу у подібних правовідносинах, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

П.14.1.39 ст.14 ПК України передбачає, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пункт 59.1 ст. 59 ПК України передбачає, що разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Пункт 41.2 ст. 41 ПК України передбачає, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Положеннями ПК України встановлено загальний порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі, і комунальних підприємств) перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: стягнення коштів, які перебувають у власності боржника, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна боржника, яке перебуває у податковій заставі.

При цьому, ст.96 ПК України регламентований особливий порядок погашення податкового боргу комунальних підприємств не змінює послідовності реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 96.1 ст. 96 ПК України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

- виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради;

- затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу;

- ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

- прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Згідно з п. 96.3 ст. 96 ПК України відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення. У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку, що обов`язок податкового органу звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу (органу місцевого самоврядування), в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно, виникає у разі отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог або не отримання відповіді, однак в будь-якому випадку за умови, що сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, не покриває суму його податкового боргу або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, передумовою звернення контролюючого органу до органу виконавчої влади в порядку ст.96 ПК України є вжиття ним заходів щодо виявлення майна боржника (Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради) та встановлення неможливості внесення такого майна в податкову заставу внаслідок його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Рівненській області на підставі рішення №1 від 13 грудня 2019 року про опис майна у податкову заставу здійснено опис майна Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, про що складено акт опису майна №1 від 26 грудня 2019 року.

Однак, жодних дій щодо продажу внесеного в податкову заставу майна податковим органом здійснено не було, доказів на підтвердження протилежного суду не надано.

Податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) та визначено перелік заходів, які зобов`язаний здійснити контролюючий орган у відповідній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу.

У разі якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, то контролюючий орган вчиняє дії, передбачені ст.96 ПК України, для залучення коштів (майна) органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, на погашення податкового боргу останнього.

Крім того, джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків, а також об`єкти, які не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків, визначені ст.87 ПК України.

З системного аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що, звертаючись із відповідним позовом, податковий орган має довести, що майно третьої особи не підлягає приватизації, та позивачем вжито вичерпних заходів щодо погашення податкового боргу, а також дотримано всіх правил та процедур, які є передумовою звернення з поданням до Міністерства юстиції України про стягнення сум податкового боргу третьої особи. Зокрема, для цілей стягнення податкового боргу третьої особи з відповідача позивач повинен довести: відсутність у підприємства майна, яке, в контексті положень пункту 96.2 статті 96 ПК України може бути джерелом погашення податкового боргу та яке не входить до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, або ж, у разі наявності такого майна та здійснення заходів з його реалізації, - недостатність коштів, отриманих від його реалізації, для погашення податкового боргу; відсутність у підприємства у розумінні положень пункту 87.5 статті 87 та пункту 95.22 статті 95 ПК України додаткових джерел погашення податкового боргу (дебіторської заборгованості), або ж недостатність коштів, стягнутих з дебітора боржника в погашення податкового боргу підприємства.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до виконавчої служби з метою примусового виконання рішень у справах про стягнення заборгованості з третьої особи; відсутні докази звернення до суду про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника; не надано доказів відсутності у третьої особи майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу; не надано доказів вжиття заходів щодо виявлення додаткових джерел погашення податкового боргу третьої особи, а саме - вжиття заходів щодо стягнення сум дебіторської заборгованості з дебіторів боржника та недостатності стягнутих коштів для цілей погашення податкового боргу підприємства.

Усе викладене вище свідчить про недоведеність вжиття позивачем вичерпних заходів з погашення податкового боргу третьої особи за рахунок його коштів та майна, у тому числі за рахунок додаткових джерел, що є передумовою стягнення з Рівненської міської ради податкового боргу підприємства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не дотримався послідовності стадій стягнення податкового боргу з Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, а саме: не здійснено заходів щодо продажу внесеного в податкову заставу майна третьої особи, позивачем не встановлено наявність/відсутність у третьої особи додаткових джерел погашення податкового боргу (дебіторської заборгованості), або ж недостатність коштів, стягнутих з дебітора боржника в погашення податкового боргу підприємства, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до виконавчої служби з метою примусового виконання рішень у справах про стягнення заборгованості з третьої особи, відсутні докази звернення до суду про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не дотримано встановленої статтею 96 ПК України та дотримання вимог загальних положень ст.95 ПК України послідовності стадій стягнення податкового боргу з Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, виконання вимог якого є безумовним обов`язком, а не правом контролюючого органу у подібних правовідносинах, тому вимоги є передчасними і підстави для задоволення позову відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 295, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року у справі № 460/6561/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 14 лютого 2022 року.