Справа № 440/9347/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 р. Справа № 440/9347/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2021, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 20.09.21 по справі № 440/9347/21 за позовом ОСОБА_1 до Полтавського місцевого центра з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2021 року ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі- відповідач) про визнання протиправними дії Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо непризначення захисника за двома заявами за червень 2021 року для надання правової допомоги та складення документів процесуального характера: до Вищої ради правосуддя дисциплінарної скарги щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_2 за противоправні дії, бездіяльність та винесення завідомо неправосудних судових рішень - ухвали суду від 29.06.2021 по справі № 554/11727/20 ( пр.№ 1- кс/554/6682/2021) та ухвали суду від 29.06.2021 по справі № 554/11727/20 ( пр.№ 1- кс/554/6653/2021) у кримінальному провадженні № 0001358 в рамках к/с № 0458007 за його обвинуваченням; клопотання про витребування доказів, інші заяви та клопотання, необхідні для подання цих дисциплінарних скарг, та зобов`язання призначити захисника для надання правової допомоги та складення документів процесуального характеру за вказаними двома заявами; визнання нечинним та скасувати наказ Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 1058 від 02.07.2021 та доручення № 481 від 08.07.2021; стягнення з Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди залишено без руху у зв`язку з її поданням без додержання вимог статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду документа про сплату судового збору в розмірі 908 грн. (номер рахунку - UA4016712, код за ЄДРПОУ - 37959255, отримувач - ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), призначення платежу : Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача)) або документів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

10 вересня 2021 року до Полтавського окружного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначено, що доходи у ОСОБА_1 за 2020 рік та за 2021 рік відсутні, що підтверджується довідкою Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" від 22.01.2021. ОСОБА_1 до праці не залучався, заробітку не має, кошти на особистому рахунку відсутні, з 2017 року режимний корпус №1 для утримання засуджених знаходиться на стадії незавершеного будівництва, а до закінчення ремонтних робіт надати засудженим до довічного позбавлення волі роботу не має можливості, тому позивач не має можливості працювати та отримувати за це дохід.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди повернуто позивачеві.

Позивач не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 20 вересня 2021 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо доцільності відкриття провадження у справі, з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання позову є обґрунтованим, а суд першої інстанції, повертаючи позивачу позов, допустив надмірний формалізм, не врахувавши при цьому відсутність реальної можливості у позивача сплатити судовий збір, з огляду на перебування останнього в установі виконання покарань, відсутність коштів, що, як наслідок, стало перешкодою для повноцінної реалізації позивачем права на звернення до суду.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у встановлений строк не було виконано вимоги ухвали про залишення позову без руху .

З таким висновком колегія суддів не погоджується.

Так, частиною першою статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України Про судовий збір.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлена ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня 2021 року 2270,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України Про судовий збір).

Як убачається з матеріалів справи, при поданні позовної заяви, ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору та долучено довідку про доходи позивача за 2020-2021 роки.

Крім того, на виконання вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 про залишення позовної заяви без руху та усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 надав копію листа Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23) від 03.09.2021 року № 15/146749, відповідно до якого у довічно засудженого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні доходи за період з 2020 р. по 2021 р. Також позивачем долучено довідку Державної казначейської служби України у Полтавській області № 60 від 28.09.2021 в якій зазначено, що за період з 01.01.2020 по даний час в органах Державної казначейської служби України у Полтавській області відсутні рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) (а.с. 17-18).

Дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан ОСОБА_1 , що підтверджується листом Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23) від 03.09.2021 року № 15/44/6749, листом Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача, станом на час звернення до суду, коштів для сплати судового збору за подання позовної заяви у визначеному законом розмірі (а.с. 17-18).

При цьому висновки суду висновки суду першої інстанції про те, що належними та допустимими доказами на підтвердження того, що розмір судового збору за подання даної позовної заяви перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, тобто за 2020 рік, та того, що поточний майновий стан ОСОБА_1 перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законом розмірі, можуть бути відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за 2020 рік та за І, ІІ квартали 2021 року, які містять дані про суму нарахованих та/або отриманих доходів фізичної особи, колегія суддів уважає помилковими.

В даному випадку суд першої інстанції повинен був врахувати, що заявник перебуває Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23) як засуджений до довічного позбавлення волі, а відтак не має можливості отримати та надати до суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за 2020 рік та за І, ІІ квартали 2021 року. У зв`язку з цим надана позивачем довідка Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" від 22.01.2021, в якій зазначено, що у довічно засудженого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні доходи за період з 2020 р. по 2021 р. є достатнім доказом на користь висновку про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору або його відстрочення за ініціативою суду.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Враховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі "Беллет проти Франції", згідно якої, стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Відповідно до п. 1 ч. 4. ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви за результатами її перегляду та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву (ч. 7 ст. 169 КАС України).

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем надавались докази на підтвердження його незадовільного матеріального стану, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху та як наслідок, неправомірно повернув позовну заяву позивачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (ст. 320 КАС України).

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 по справі № 440/9347/21 скасувати.

Справу № 440/9347/21 направити для продовження розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов