Справа № 140/4360/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 140/4360/21 пров. № А/857/19830/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року (прийняте у м. Луцьку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею Плахтій Н. Б.; дата складення рішення у повному обсязі не вказана) в адміністративній справі № 140/4360/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - ГУ Держгеокадастру) від 05.02.2021 № 3-421/15-21-СГ «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою»;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру затвердити йому проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель, що перебувають у державній власності Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області, кадастровий номер :01:003:0403, площею 1,9565 га.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ним у встановленому законом порядку було отримано дозвіл на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, на підставі якого ФОП ОСОБА_3 було виготовлено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі йому для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель, що перебувають у державній власності Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області (землі запасу сільськогосподарського призначення). Після цього він звернувся до ГУ Держгеокадастру із заявою про затвердження вказаного проєкту, проте, всупереч приписам статті 19 Конституції України, норм Земельного кодексу України йому безпідставно було відмовлено у затвердженні документації із землеустрою із «надуманих» підстав.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ Держгеокадастру, яке вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування фактичних обставин справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що дії ГУ Держгеокадастру щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення (в т.ч. і спірної) із державної у комунальну власність відповідають вимогам законодавства, а відтак правомірні та обґрунтовані; відтак, ГУ Держгеокадастру правомірно прийняло наказ № 3-421/15-21-СГ від 05.02.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні документації із землеустрою на підставі поданої ним заяви. Також суд не вправі підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, та приймати замість нього рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів, наприклад, про надання земельних ділянок у власність або в користування, укладення договорів купівлі-продажу або оренди земельних ділянок, а також визначати, яке конкретно рішення повинно бути прийнято, позаяк такі дії виходять за межі його компетенції. Також, ГУ Держгеокадастру на час винесення судом першої інстанції рішення не має права здійснювати розпорядження спірною земельною ділянкою, з огляду на Закон України № 1423-ІХ від 28.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів у земельній сфері, в тому числі Земельного кодексу України.

У зв`язку з розглядом справи в письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, наказом ГУ Держгеокадастру від 14.01.2020 № 3-427/15-20-СГ ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області, орієнтовною площею 2,00 га (а. с. 34).

На замовлення позивача фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 000537 від 03.01.2013) виготовив проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код за КВЦПЗ 01.03), за рахунок земель, що перебувають у державній власності Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області (землі запасу сільськогосподарського призначення) (а. с. 25 - 78).

16.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру із заявою про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення які знаходяться за межами населеного пункту Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області із земель державної власності. До заяви було додано: 1) проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки; 2) витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; 3) згода Іванчицівської сільської ради (а. с. 93 - 95).

За результатами розгляду заяви наказом ГУ Держгеокадастру № 3-421/15-21-СГ від 05.02.2021 «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою» позивачу відмовлено в затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з тих підстав, що бажана до відведення земельна ділянка площею 1,9565 га, кадастровий № :01:003:0403, згідно наказу ГУ Держгеокадастру № 10-ОТГ від 04.02.2021 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» включена до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність Луцькій територіальній громаді (а. с. 13).

Не погоджуючись із вказаним наказом та вважаючи його неправомірним, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що поведінка відповідача у спірних правовідносинах свідчить про недотримання ним принципу належного урядування, позаяк відповідно до підпункту 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» не підлягають до передачі у комунальну власність земельні ділянки, документацію із землеустрою щодо яких подано на затвердження до територіальних органів Держгеокадастру до 15.12.2020.

Відтак спірний наказ ГУ Держгеокадастру від 05.02.2021 № 3-421/15-21-СГ «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою», яким позивачу відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не ґрунтується на положеннях ЗК України та не містить законодавчо визначених підстав для такої відмови. Також відповідачем було порушено вимоги частини дев`ятої статті 118 ЗК України щодо строку прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

З урахуванням наведеного, зважаючи на дотримання позивачем порядку розроблення землевпорядної документації з метою отримання земельної ділянки у власність, своєчасність її подання та недоведення відповідачем факту наявності визначених законом підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання ГУ Держгеокадастру затвердити поданий позивачем проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0403, що розташована на території Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами підпункту «б» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності.

Згідно з частинами першою - другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Підпунктом «а» частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення селянського господарства в розмірі не більше 2,00 гектара (пункт «б» частини першої статті 121 ЗК України).

Також, підпунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 122 ЗК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до цього Положення основними завданнями Держгеокадастру є реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно із пунктом 7 вказаного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308 (у редакції наказу Держгеокадастру від 20.11.2020 № 53), Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Волинської області.

Наведене дає підстави для висновку, що відповідач має повноваження на вирішення питання про надання у власність або у користування земельних ділянок за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлює стаття 118 ЗК України, відповідно до частин шостої, сьомої, дев`ятої якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як зазначено вище, ГУ Держгеокадастру надало позивачу дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та після його розроблення проєкт підлягав затвердженню відповідачем.

Згідно з частиною восьмою статті 186 ЗК України проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина перша статті 186-1 ЗК України).

Відповідно до частини шостої статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

За змістом цих норм процес безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян визначає такі етапи:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проєкту землеустрою такий проєкт погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин відповідно до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проєкту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, який у двотижневий строк зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

З огляду на викладене, єдиною підставою для відмови у затвердженні проєкту землеустрою може бути лише те, що проєкт землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проєкту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України, норми статті 118 цього Кодексу не містять. Перевірка на відповідність проєкту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проєкту. Право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України не передбачено.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній зокрема у постановах від 30.10.2018 у справі № 820/4852/17, від 06.03.2019 у справі № 1640/2594/18, від 22.10.2020 у справі № 808/3083/17, від 24.01.2020 у справі № 316/979/18, від 27.01.2021 у справі № 560/1334/19, від 01.02.2021 у справі № 560/1282/19, від 16.09.2021 у справі №260/18/19.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_3 розробив проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області.

Згідно висновку державної експертизи землевпорядної документації від 30.07.2020 № 296 ГУ Держгеокадастру проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 площею 1,9565 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області, підготовлений згідно з вимогами чинного законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами оцінюється позитивно та погоджується при умові усунення зауважень, зазначених у пункті 10 Висновку (а. с. 74).

ФОП ОСОБА_3 вказані зауваження були враховані та усунуті, про що свідчить коректурний аркуш про усунення зауважень, викладених у висновку державної експертизи землевпорядної документації (а. с. 75).

16.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру із заявою про затвердження вказаного вище проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, долучивши до заяви вказаний проєкт землеустрою, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та згоду Іванчицівської сільської ради (а. с. 93 - 95).

ГУ Держгеокадарстру наказом № 3-421/15-21-СГ від 05.02.2021 відмовило ОСОБА_1 в затвердженні проєкту землеустрою, зазначивши підставою відмови те, що бажана до відведення земельна ділянка, кадастровий номер :01:003:0403, площею 1,9565 га, згідно наказу ГУ Держгеокадастру від 04.02.2021 № 10-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» включена до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність Луцькій територіальній громаді.

Незважаючи на те, що позивач звернувся із відповідною заявою до ГУ Держгеокадастру 16.11.2020, а частина дев`ята статті 118 ЗК України зобов`язує відповідача прийняти рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність у двотижневий строк з дня отримання погодженого проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідне рішення ГУ Держгеокадастру було прийняте лише 05.02.2021.

З приводу підстав прийняття наказу від 04.02.2021 № 10-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», яким бажана до відведення земельна ділянка була включена до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність Луцькій територіальній громаді, варто зауважити таке.

З метою забезпечення виконання Указу Президента України від 15 жовтня 2020 року № 449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» Кабінет Міністрів України пунктом 1 постанови від 16 листопада 2020 року № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» зобов`язав Державну службі з питань геодезії, картографії та кадастру забезпечити:

1) прискорення проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності;

2) передачу з 17 листопада 2020 р. земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність відповідно до статті 117 Земельного кодексу України;

3) передачу у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліків земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги, після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди (емфітевзису) таких земельних ділянок відповідно до статті 117 Земельного кодексу України;

4) передачу у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, щодо яких надано дозволи на розроблення документації із землеустрою, у разі, коли до 15 грудня 2020 р. документацію із землеустрою не подано на затвердження до територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру відповідно до статті 117 Земельного кодексу України.

5) у разі відмови органів місцевого самоврядування від підписання акта приймання-передачі земельних ділянок, зазначених у підпункті 1 цього пункту, вжиття заходів до включення відповідних земельних ділянок до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги з урахуванням вимог Земельного кодексу України.

За змістом підпункту 4 вказаного пункту необхідно передати у комунальну власність земельні ділянки, щодо яких надано дозволи на розроблення документації із землеустрою, але щодо яких до 15.12.2020 до територіальних органів Держгеокадастру не подано на затвердження документацію із землеустрою.

Із цього випливає, що не підлягають до передачі у комунальну власність земельні ділянки, документацію із землеустрою щодо яких подано на затвердження до територіальних органів Держгеокадастру до 15.12.2020.

Позаяк ОСОБА_1 звернувся із відповідною заявою про затвердження документації із землеустрою до ГУ Держгеокадастру 16.11.2020 (про що свідчить штрих-код вхідної реєстраційної документації ГУ Держгеокадастру), тобто до 15.12.2020, земельна ділянка, щодо якої ОСОБА_2 подав до відповідача на затвердження документацію із землеустрою, не підлягала передачі в комунальну власність та відповідно включенню до зазначеного вище акта приймання-передачі земельних ділянок.

Зазначене свідчить про протиправний характер дій відповідача та недотримання визначеної законодавством процедури, а спірний наказ ГУ Держгеокадастру від 05.02.2021 № 3-421/15-21-СГ «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою», яким позивачу відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не ґрунтується на положеннях ЗК України та не містить законодавчо визначених підстав для такої відмови.

Вказане є підставою для визнання цього наказу протиправним та його скасування.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Позаяк позивач дотримав усіх визначених законом умов, прийняття такого рішення не передбачає ГУ Держгеокадастру діяти на власний розсуд (тобто, його повноваження у спірних правовідносинах не є дискреційними, що правильно встановив суд першої інстанції), підстава для відмови в затвердженні документації із землеустрою не узгоджується з приписами статті 118 ЗК України; відповідачем не доведено, а судом не встановлено правових підстав для відмови у затвердженні позивачу документації із землеустрою, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження поданого позивачем проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Такий спосіб відновлення порушеного права буде найбільш ефективним та таким, що виключить подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність відповідача, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникне необхідність повторного звернення до суду, а буде здійснюватись примусове виконання рішення.

Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постановах від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15, від 16.05.2019 у справі № 821/925/18 та від 03.03.2021 у справі № 320/4182/20.

З метою з`ясування того, чи спірна земельна ділянка фактичного передана у власність Луцької територіальної громади на адресу ГУ Держгеокадастру та Луцької міської ради були надіслані відповідні запити.

Згідно відповіді Луцької міської ради за № 1.1-8/505/2022 від 04.02.2022 наказ ГУ Держгеокадастру від 04.02.2021 № 10-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» до Луцької міської ради не надходив, а тому рішення міської ради щодо прийняття у комунальну власність земельної ділянки кадастровим номером :01:003:0403 не приймалося і земельна ділянка не була передана по акту приймання-передачі з державної у комунальну власність Луцькій міській територіальній громаді.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Волинській області за № 9-3-0.31-573/2-22 від 14.02.2022 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 04.02.2021 № 10-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», бажану до відведення земельну ділянку площею 1,9565 га, кадастровий номер :01:003:0403, включено до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність. Однак, Луцькою міською радою не було виявлено бажання підписати даний акт.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року в адміністративній справі № 140/4360/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин