Справа № 160/18274/21
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
ВСТАНОВИВ:
06.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до 18 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерство оборони України, третя особа: Міністерство оборони України, у якій позивач, з урахуванням уточнень від 06.12.2021 року, просить суд:
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 06.10.2021 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 08.10.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
Ухвалою суду від 08.11.2021 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 08.10.2021 року на п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду.
Позивачем усунуті недоліки позовної заяви, викладені в ухвалі суду.
Ухвалою суду від 14.12.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Ухвалою суду від 20.12.2021 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- звернення позивача від 07.06.2021 року за вих. № 438 про встановлення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із виконанням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року;
- листи/відмови, рішення тощо здійснення на звернення позивача від 07.06.2021 року;
- відомості (інформацію) щодо в причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із виконанням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року та інші докази щодо суті спору.
14.01.2022 року відповідачем надано відзив на позовну заяву позивача.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 07.02.2022 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.11.1987 року позивач був призваний на строкову військову службу Синельниківським ОМВК Дніпропетровської області та звільнений у запас 19.10.1989 року та в період з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року він проходив військову службу в складі військової частини пп 2072 діючої армії в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан.
Вказує, що під час бойової операції у грудні 1988 року на території Демократичної Республіки Афганістан позивачем було отримане поранення обличчя та контузія.
Як наслідок отриманих поранення та контузії позивач є інвалідом 3-ї групи по кардіології.
У 2013 році переніс інфаркт міокарда. Страждає цукровим діабетом.
У 1997 році переніс хірургічне втручання з приводу панкреонекрозу.
Вказує, що тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні у тому числі в 16 відділенні Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні ДОР та у Комунальному підприємстві «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни».
Згідно висновку спеціаліста з питань судово-медичної експертизи № 126 від 28.03.2018 року виявлені у ОСОБА_1 тілесне ушкодження правої підщелепної ділянки обличчя свідчить про те, що воно може бути наслідком вибухового осколкового поранення і за давністю спричинення відповідає грудню 1988 року.
У червні 2021 року позивач звернувся до Синельниківського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області з метою направлення його документів до ВЛК Південного регіону Міністерства оборони України для встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків військової служби.
Листом від 07.06.2021 року вих. № 438 військовий комісар Синельниківського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області направив голові 18 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України документи позивача, учасника бойових дій для встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків військової служби.
Однак, 18 Регіональною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України у відповідь листом від 30.06.2021 року № 2412 було надано роз`яснення, згідно якого нормативно-правовими актами України остаточно не визначено; який орган має право встановлювати причинний зв`язок захворювань з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, колишнім військовослужбовцям прикордонних військ КДБ СРСР, тому з метою вирішення питання про призначення органу, який має право встановлювати причинний зв`язок захворювань (поранень, контузій, травм) з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, рекомендовано звернутися до суду.
Позивач не погоджується із такими діями/бездіяльністю відповідача щодо нерозгляду його заяви про встановлення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва) із виконанням обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 22.11.1987 року по 19.10.1989 року, вважає їх протиправними та такими, що порушують його права. З огляду на викладене, звернувся до суду із цим позовом.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачем на позовну заяву було подано відзив, в якому відповідач не визнає позовну заяву, позовні вимоги вважає необґрунтованими та незаконними, а тому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування відзиву зазначив, що військово-лікарські комісії Збройних Сил України мають повноваження щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців Збройних Сил України. Колишні військовослужбовці інших військових формувань, зокрема колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань.
Вказують, що позивач зазначає, що приймав участь в бойових діях на території республіки Афганістан з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року.
Прикордонні війська КДБ СРСР структурно входили до складу Комітету державної безпеки СРСР, і в той же час являлись складовою частиною Збройних Сил СРСР в період з 01 вересня 1939 року по 21 березня 1989 року.
Міністерство оборони України було створено на підставі пункту 2 Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 року № 1431-ХІІ «Про військові формування в Україні», зі змісту вказаного документу очевидним є той факт, що Міністерство оборони України не лише не є правонаступником Міністерства оборони СРСР, а взагалі ніякого відношення до нього не має.
Відсутній жодний нормативно-правовий акт в якому визначено, що Міністерство оборони України є правонаступником колишніх військових округів, у тому числі прикордонних.
Отже, Збройні Сили України створено з військових формувань дислокованих на території України. Збройні Сили України не являються правонаступником Збройних Сил СРСР, а тим паче Прикордонних військ КДБ СРСР.
На думку відповідача правонаступником прикордонних військ колишнього СРСР, які на той час підпорядковувались Комітету Державної безпеки СРСР, а з 1991 року Комітету по охороні Державного кордону СРСР, на сьогоднішній день є Державна прикордонна служба України, яка являється правоохоронним органом спеціального призначення та свою діяльність на виконання функцій і покладених на неї завдань здійснює через Адміністрацію Державної прикордонної служби України.
Оскільки позивач звільнений з служби у прикордонних військах, правонаступником яких є Державна прикордонна служба України, то повноваження щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у колишнього військовослужбовця прикордонних військ, яким є позивач, у Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України Міністерства оборони України відсутній.
ІV. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ
Також, цією ухвалою суду від 14.12.2021 року, третю особу, Міністерство оборони України було запропоновано надати пояснення по справі.
Станом на 07.02.2022 року від Міністерства оборони України письмові пояснення по справі не надали, хоча третя особа повідомлялася судом належним чином згідно з положень КАС України, що також підтверджується матеріалами справи.
V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 04.06.1997 року, позивач є особою, яка має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
22.11.1987 року позивач був призваний на строкову військову службу Синельниківським ОМВК Дніпропетровської області та звільнений у запас 19.10.1989 року.
У період з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року позивач проходив військову службу в складі військової частини пп 2072 діючої армії в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан, що також підтверджується записом у військовому квитку серії НОМЕР_3 .
Під час бойової операції у грудні 1988 року на території Демократичної Республіки Афганістан позивачем отримано поранення обличчя та контузія.
Як наслідок отриманих поранення та контузії, позивач є інвалідом 3-ї групи по кардіології.
Позивачем на підтвердження вказаних обставин суду було надано копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №128682 та копію індивідуальної програми реабілітації інваліда № 619 від 14.05.2021 року.
У 2013 році позивач переніс інфаркт міокарда.
Страждає цукровим діабетом.
У 1997 році переніс хірургічне втручання з приводу панкреонекрозу.
Згідно долучених до матеріалів справи доказів, позивач тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні у тому числі в 16 відділенні Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні ДОР та у Комунальному підприємстві «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни».
Згідно висновку спеціаліста з питань судово-медичної експертизи №126 від 28.03.2018 року виявлені у позивача ОСОБА_1 тілесне ушкодження правої підщелепної ділянки обличчя свідчить про те, що воно може бути наслідком вибухового осколкового поранення і за давністю спричинення відповідати грудню 1988 року.
У червні 2021 року позивач звернувся до Синельниківського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області з метою направлення моїх документів до ВЛК Південного регіону Міністерства оборони України для встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків військової служби.
Листом від 07.06.2021 року вих. № 438 військовий комісар Синельниківського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області направив голові 18 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України мої документи учасника бойових дій для встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків військової служби.
18 Регіональною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України у відповідь листом від 30.06.2021 року № 2412 надано роз`яснення, згідно якого нормативно правовими актами України остаточно не визначено; який орган має право встановлювати причинний зв`язок захворювань з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, колишнім військовослужбовцям прикордонних військ КДБ СРСР, тому з метою вирішення питання про призначення органу, який має право встановлювати причинний зв`язок захворювань (поранень, контузій, травм) з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, рекомендовано звернутися до суду.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду його заяви про встановлення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із виконанням ОСОБА_1 , обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року (далі - Закон №2011-ХІІ), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 12 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно із ст.2 Закону №2011-ХІІ ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» №2801-ХІІ від 19.11.1992 року, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 Розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
У відповідності до пункту 1.2 глави 1 Розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це, зокрема, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Відповідно до пункту 2.1 глави 2 Розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК) є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (пп. 2.3.1 п. 2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402).
Відповідно до пп. 2.3.3 п. 2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розроблення та участь у розробленні проектів нормативно-правових актів, посібників, методичних рекомендацій з питань військово-лікарської експертизи; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України та МОЗ України медичних показань для військово- професійного призначення призовників до видів Збройних Сил України, родів військ та за військовими спеціальностями; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України науково обґрунтованих вимог до стану здоров`я військовослужбовців з метою максимального збереження їх на військовій службі, запобігання необґрунтованого їх звільнення із Збройних Сил України за станом здоров`я; перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і лікувальних закладах Міністерства оборони України; контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК; проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово- лікарської експертизи; організація та керівництво науковою роботою з питань військово- лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК; підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.
За приписами пп. 2.3.4 п. 2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 ЦВЛК має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у військових, цивільних лікувальних закладах, військових частинах; перевіряти організацію та стан лікувально- діагностичної роботи у військових, цивільних лікувальних закладах, медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів адміністративного розслідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Головного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово- лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я України організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту; розглядати, переглядати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
Згідно із пп. 2.3.5 п. 2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Разом з тим, п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 визначені обов`язки та права ВЛК регіону.
Так, відповідно до пп. 2.4.5 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).
Згідно із пп. 2.4.10 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
В главі 20 розділу II Положення № 402 визначено, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.
VІІ. ОЦІНКА СУДУ
З аналізу наведених норм Положення № 402 встановлено, що оскільки визначення ВЛК причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців оформлюється протоколом засідання ВЛК, який є по своїй суті рішенням (постановою), несе для особи певні права та обов`язки, може бути оскаржене, то суб`єкт який його виніс в розумінні положень КАС України є суб`єктом владних повноважень.
Разом з тим, вказаним вище Положенням № 402 (глава 21 Розділу II) врегульовано порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.
Відповідно до п. п. 21.1, 21.3 глави 21 Розділу II Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом.
Пунктом 21.5 глави 21 Розділу II Положення № 402 визначено в яких формулюваннях приймаються постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Підпунктом г) пункту 21.5 глави 21 Розділу II Положення № 402 визначено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв приймається в такому формулюванні: "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік держав і періодів бойових дій на їх території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 (із змінами)), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
Згідно із п. 21.7 глави 21 Розділу II Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Відповідно до п.21.8 глави 21 Розділу II Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).
Згідно із п. 21.18 глави 21 Розділу II Положення № 402 якщо свідоцтво про хворобу не збереглося, підставою для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання (поранення) є записи в документах (історія хвороби, довідка архіву, медична довідка, медична, червоноармійська або службова книжки, прохідне свідоцтво, особова справа, свідоцтво про звільнення від військового обов`язку, військовий квиток, витяг із документів військової частини, матеріалів службового розслідування, дізнання, досудового слідства або суду).
За приписами п. 21.14 глави 21 Розділу II Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва направляється в органи соціального захисту і до військового комісаріату за місцем проживання колишнього військовослужбовця. Якщо питання про причинний зв`язок захворювання (поранення) розглядається за скаргою, заявою колишнього військовослужбовця, ВЛК повідомляє його про своє рішення, а якщо прийнято постанову, направляє її заявникові або видає на руки.
Разом з тим, відповідно до положень Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, яке затверджено постановою КМ України № 393 від 17.07.1992, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та служби, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що законодавець прирівнює соціальний захист військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України.
Щодо правонаступництва колишніх органів державної влади СРСР, суд зазначає про таке.
Як встановлено судом, позивач у 1987 - 1989 роках проходив строкову військову службу у складі військової частини, що входила до складу Прикордонних військ "КДБ СРСР та був звільнений на підставі наказу Міністра оборони колишнього СРСР.
Прикордонні війська КДБ СРСР структурно входили до складу Комітету державної безпеки СРСР (КДБ СРСР, до 1978 року - КДБ при Міністерстві СРСР).
Прикордонні війська КДБ СРСР відповідно до статті 4 «Закона Союза Советских Социалистических Республик «О всеобщей воинской обязаности» від 12.10.1967 року, вважалися складовою частиною Збройних Сил СРСР в період з 1 вересня 1939 року по 21 березня 1989 року.
Після розпаду СРСР прикордонні загони і частини Середньоазіатського прикордонного округу на території Узбекистану і Туркменії відійшли під їх юрисдикцію відповідно в березні і в серпні 1992 року.
Указом Президента Російської Федерації від 8 листопада 1992 року, був розформований Середньоазіатський прикордонний округ. Прикордонні загони колишнього Середньоазіатського прикордонного округу знаходилися на території Республіки Таджикистан, і через громадянську війну тривалий період перебували під юрисдикцією Росії.
У листопаді 2004 року всі прикордонні загони колишнього Середньоазіатського округу були передані до складу Збройних сил Республіки Таджикистан.
Водночас, згідно з пунктом 1 Указу Президії Верховної Ради України від 30 серпня 1991 року № 1464-ХІІ всі дислоковані на території республіки (УРСР) військові частини прикордонних військ СРСР та їх органи управління з озброєнням і матеріально- технічною базою переведені у відання України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 2 січня 1992 р. №3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України» установлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником лише колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР - при цьому до складу самого прикордонного округу входили також і частини прикордонних військ КДБ СРСР, розташовані на території Білоруської СРСР та Молдавської СРСР. Проте вказані військові частини відійшли до відання Білорусі та Молдови.
З наведеного вбачається, що Держприкордонслужба не є правонаступником всіх Прикордонних військ КДБ СРСР, а отже, правовий зв`язку між Державною прикордонною службою України та позивачем - відсутній.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Державна прикордонна служба України жодного відношення до Середньоазіатського Прикордонного округу КДБ СРСР ніколи не мала, й відповідно військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України не вповноважена надати позивачу вказаний висновок.
Слід зазначити, що Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 19.09.2017 року по справі № 644/7843/16-а (К/800/7047/17) прийшов до анаголічних висновків та зауважив, що Адміністрація Державної прикордонної служби України є лише правонаступником Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР, а не усіх прикордонних військ КДБ СРСР, правонаступником всіх військових формувань колишнього СРСР є Міністерство оборони України.
Як встановлено судом позивач проходив службу саме у прикордонних військах КДБ СРСР, що були складовою Збройних Сил СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, тому обов`язок розгляду питання для прийняття рішення про встановлення причинного зв`язку захворювань (поранення) із виконанням мною обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 22.11.1987 року по 19.10.1989 року, покладений саме на Центральну військово-лікарську комісію при Міністерстві оборони України.
Беручи до уваги ту обставину, що позивач проходив службу у військовій частині пп 2072, у тому числі в період з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій у складі Прикордонних військ КДБ СРСР на території Демократичної Республіки Афганістан, де отримав поранення, слід дійти висновку, що згідно Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 року № 402, обов`язок щодо встановлення причинного зв`язку поранень у цьому випадку може бути покладений на Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України, оскільки Міністерство оборони України є правонаступником всіх військових формувань колишнього СРСР.
При цьому, наказом Міністерства оборони України № 608 від 16.11.2016 року затверджено адміністративно-територіальні зони відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення, яким передбачено, що згідно розподілу адміністративно-територіальних зон відповідальності, проведення військово-лікарської експертизи по Дніпропетровській області здійснюється Військово-лікарською комісією Південного регіону Міністерства оборони України м. Одеса (18 регіональною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України).
Оскільки, відповідно до пп. 2.4.5 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та згідно розподілу адміністративно-територіальних зон відповідальності уповноваженим на проведення військово-лікарської експертизи по Дніпропетровській області є 18 регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України, суд вважає, що встановлення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із виконанням позивача обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року відноситься до компетенції 18 регіональною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України.
Оскільки заява позивача про встановлення причинного зв`язку його захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва) із виконанням обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року, разом з наданими документами, 18 регіональною військово-лікарської комісії Міністерства оборони України розглянута не була, відповідачем було надано лише роз`яснення про необхідність звернутися до суду для визначення відповідного органу, уповноваженого встановлювати причинний зв`язок, не зважаючи на наявність підстав для розгляду заяви позивача, суд вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.
Отже, з метою повного та всебічного захисту порушених прав позивача виникає необхідність зобов`язати 18 регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України прийняти до розгляду та розглянути подання та додані до нього документи на ім`я ОСОБА_1 військового комісара Синельниківського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області від 07.06.2021 року за вих. № 438 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із виконанням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року.
З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної дій/бездіяльності відповідача щодо не розгляду подання та доданих до нього документів на ім`я ОСОБА_1 військового комісара Синельниківського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області від 07.06.2021 року за вих. № 438 про встановлення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із виконанням позивача обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року.
За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до 18 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерство оборони України, третя особа: Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивач є звільненим від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати зі сплати судового збору останнім понесені не були, отже, підстави для розподілу судових витрат у даному випадку відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до 18 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерство оборони України, третя особа: Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність 18 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України щодо нерозгляду подання та доданих до нього документів на ім`я ОСОБА_1 військового комісара Синельниківського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області від 07.06.2021 року за вих. № 438 про встановлення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із виконанням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року.
Зобов`язати 18 регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України прийняти до розгляду та розглянути подання та додані до нього документи на ім`я ОСОБА_1 військового комісара Синельниківського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області від 07.06.2021 року за вих. № 438 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із виконанням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 13.09.1988 року по 15.02.1989 року.
Судові витрати не розподіляти.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 07.02.2022 року.

Суддя В.В. Ільков