Справа № 420/14189/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження, за наявними матеріалами, адміністративну справу за позовною заявою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області до Південного офісу Держаудитслужби про:

визнання протиправним та скасування пункту 1, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Забезпечити відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України втрат, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування і виплати доплат суддям до посадового окладу, які не здійснювали судочинство, у загальній сумі 776369,57 гривень (перелік осіб у додатку 29 до акту ревізії). Крім того, провести зменшення нарахувань сум доплат, які не виплачені суддям які не здійснювали судочинство у сумі 293777,8 гривень (додаток 29 до акту ревізії). Врахувати право осіб, які безпідставно отримали вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв згідно з ч. 5 ст. 130 КЗпП»;

визнання протиправним та скасування пункту 3, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Забезпечити відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130-136 КЗпП втрат фінансових ресурсів в сумі 1232631,35 гривень у зв`язку з безпідставною виплатою компенсації за невикористану відпустку (реєстр в додатку 35 до акта ревізії). Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв згідно з ч. 5 ст. 130 КЗпП»;

визнання протиправним та скасування пункту 4, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Відшкодувати на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130-136 КЗпП втрат, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування заробітної плати працівникам загальних місцевих судів Одеської області за попередні періоди (2018-2019 роки) у сумі 123903,38 гривень. Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв згідно з ч. 5 ст. 130 КЗпП»;

визнання протиправним та скасування пункту 5, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Відшкодувати на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130-136 КЗпП безпідставно виплачені суми компенсації за невикористану відпустку в сумі 476252,31 гривень у зв`язку з порушенням Порядку №100 (реєстр в додатку 34 до акта ревізії). Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв згідно з ч. 5 ст. 130 КЗпП»;

визнання протиправним та скасування пункту 10, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо надмірно перерахованих сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зарахувати в рахунок майбутніх платежів у загальній сумі 590,83 тисяч гривень, відповідно до вимог пунктів 5,6 Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №6 від 16.01.2016 року розділу V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015 року»;

визнання протиправним та скасування пункту 11 викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Врегулювати питання щодо відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області понесених витрат з оплати вартості спожитих комунальних послуг сторонніми юридичними особами, які розміщуються у приміщеннях, які є власністю або орендовані для діяльності судів, та укладання договорів про відшкодування цих витрат, а саме: з ДП» Інформаційні судові системи», Адвокатським об`єднанням «Алін і Ко» та Громадським центром правосуддя Одеської області, за формою примірного договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, затвердженої наказом Фонду державного майна України №1774 від 23 серпня 2020 року «Про затвердження договорів оренди». Крім того, відповідно до пунктів 3.1-3.2, 3.7 розділу ІІІ Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №372 від 02.04.2014 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за №426/25203 відобразити дебіторську заборгованість у загальній сумі 90530,65 гривень, з якої: за ДП «Інформаційні судові системи» - 28015,57 гривень, Адвокатським об`єднанням «Алін і Ко» - 33923,54 гривень та Громадським центром правосуддя Одеської області 28591,54 гривень. В іншому випадку забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 216-222 Господарського кодексу України, статей 610-625 Цивільного кодексу України на користь ТУ ДСА України в Одеській області втрат, заподіяних внаслідок безпідставного покриття за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх юридичних осіб на суму 90530,65 гривень»;

визнання протиправним та скасування пункту 11, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Відповідно до пунктів 3.1-3.2, 3.7 ІІІ Порядку №372, відобразити дебіторську заборгованість у загальній сумі 94790,00 гривень з установами та фізичними особами, що надавали в судових засіданнях послуги з перекладу та отримували винагороду за надання зазначених послуг, у тому числі оплата послуг з перекладу без ухвал суду в сумі 51440,00 гривень (перелік перекладачів зазначено в додатку 66 до акта ревізії) та відшкодування проїзду перекладачам та годин очікування в сумі 43350,00 гривень (перелік зазначено у додатку 67 до акта ревізії). В іншому випадку забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 216-222 Господарського кодексу України, статей 610-625 Цивільного кодексу України на користь ТУ ДСА України в Одеській області втрат, заподіяних внаслідок безпідставного відшкодування витрат перекладачам на суму 94790,00 гривень».

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області зазначило, що деякі пункти вимоги Південного офісу Держаудитслужби про усунення порушень є протиправними та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Позивачем зауважувалося, що правомірність нарахування та виплати доплат до посадового окладу суддям місцевих загальних судів Одеської області за період коли вони не здійснювали правосуддя внаслідок незалежних від них обставин, виплата компенсацій за невикористану відпустку та відшкодувань працівникам апаратів судів та суддям, підтверджена рішенням Конституційного Суду України №11-р/2018 від 04.12.2018 року та нормами законодавства України про працю.

Крім того, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області вказувало, що Громадський центр правосуддя Одеської області у Київському районному суді м. Одеси та Адвокатське об`єднання «Адвокатська фірма «Алін і Ко» у Приморському районному суді м. Одеси, протягом 2019-2020 років не розміщувались, будь-яких приміщень судів - не займали і, відповідно, енергоносії та комунальні послуги не використовували.

Позивачем також зазначалося, що оплата послуг перекладачів та відшкодування їх проїзду і годин очікування здійснювалась на виконання судових рішень, договорів про надані послуги та актів виконаних робіт.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року, продовжено розгляд адміністративної справи №420/14189/21 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року, надано можливість представнику Південного офісу Держаудитслужби приймати участь у судових засіданнях по адміністративній справі №420/14189/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, за допомогою сервісу «EasyCon».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року, надано можливість представнику Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області приймати участь у судових засіданнях по адміністративній справі №420/14189/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, за допомогою сервісу «EasyCon».

18 листопада 2021 року, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

28 грудня 2021 року, закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду суті.

У судове засідання, призначене на 18 січня 2022 року, особи, які беруть участь у розгляді справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно повідомлялись.

Враховуючи положення частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснено судом без участі сторін у порядку письмового провадження.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив (вх.№52910/21 від 27.09.2021р.) на позовну заяву (т.ІІ, а.с.212-225).

Відзив обґрунтований наступним.

Південним офісом Держаудитслужби зазначено, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області безпідставно нараховано та виплачено доплати суддям до посадового окладу, які не здійснювали судочинство, компенсацію за невикористану відпустку та заробітну плату працівникам загальних місцевих судів Одеської області за попередні періоди, що у свою чергу, призвело до надмірного нарахування та перерахунку сум єдиного податку на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, у порушення частини 1 статті 26, частини 4 статті 48, частини 1 статті 49, частини 3 статті 51 Бюджетного кодексу України, пунктів 20,29 Порядку №228, за рахунок виділених з державного бюджету на утримання загальних місцевих судів бюджетних коштів за загальним і спеціальним фондами, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області протиправно покриті витрати Адвокатського об`єднання «Алін і Ко», Громадського центру правосуддя Одеської області та Державного підприємства «ІСС» видатки на оплату комунальних послуг.

Південним офісом Держаудитслужби зауважувалося, що позивачем, за відсутності постанов/ухвал суду проведено виплату винагороди за надані перекладачами послуги та відшкодовані витрати вартості проїзду.

Таким чином, на думку Південного офісу Держаудитслужби, виявлені у ході ревізії порушення зафіксовані у вимозі належить виправити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У поясненнях (вх.№72663/21 від 21.12.2021р.) Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області наголошувалося, що нарахування та виплата доплат до посадового окладу 10 суддям місцевих загальних судів Одеської області у період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року є правомірною, оскільки суддя, який не здійснює правосуддя з незалежних від нього причин не втрачає право на отримання доплат до посадового окладу (т.ІV, а.с.27-28).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Південним офісом Держаудитслужби, на підставі пункту 8.17 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на І квартал 2021 року (у частині інспектувань), пункту 1.1.6.3 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на І квартал 2021 року та на підставі направлень №№159-164,206,261 від 25.02.2021 року, 10.03.2021 року та 16.04.2021 року, проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області за період з 01.01.2019 року по 31.12.2020 року.

За результатами проведеної ревізії Південним офісом Держаудитслужби складено Акт №08-11/24 від 01.06.2021 року про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області за період з 01.01.2019 року по 31.12.2021 року (т.І, а.с.23-86).

Не погоджуючись з висновками Акту №08-11/24 від 01.06.2021 року про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області направлено Заперечення до акту №2393/21-вих від 11.06.2021 року (т.І, а.с.87-98).

Відповідно до пункту 43 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональним територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №550 від 20 квітня 2006 року, Південним офісом Держаудитслужби на заперечення до акту ревізії надіслано Висновок від 22 червня 2021 року (т.І, а.с.98-119).

25.06.2021 року, Південним офісом Держаудистлужби на адресу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області надіслано вимогу щодо усунення виявлених порушень №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року (т.І, а.с.120-123).

Не погоджуючись з пунктами вимоги про усунення виявлених порушень Південного офісу Держаудистлужби, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» №2939-XII від 26.01.1993 (далі Закон №2939-XII), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцію

України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 2 Закону №2939-XII, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, існує три форми фінансового контролю: фінансовий аудит (стаття 3 Закону №2939-XII); інспектування (стаття 4 Закону №2939-XII); перевірки державних закупівель (стаття 5 Закону №2939-XII).

За правилами статті 4 Закону №2939-XII, інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

На підконтрольних установах, щодо яких за відповідний період їх фінансово-господарської діяльності відповідно до цього Закону проведено державний фінансовий аудит, інспектування за ініціативою органу державного фінансового контролю не проводиться.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №868 від 28.10.2015 року, утворено Державну аудиторську службу України, як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення.

Постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016 року затверджене Положення про Державну аудиторську службу України (далі Положення №43), відповідно до пункту 1 якого, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (пункт 7 Положення №43).

За правилами підпункту 16 пункту 6 Положення №43, Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право: у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підпункт 23 пункту 6 Положення №43).

За правилами статті 10 Закону №2939-XII, органу державного фінансового контролю надається право:

пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (пункт 7 частини 1);

звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пункт 10 частини 1);

при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (пункт 13 частини 1).

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами» №550 від 20.04.2006 (далі Порядок №550), цей Порядок визначає процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання.

Інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб (пункт 2 Порядку №550).

У пункті 3 Порядку №550 міститься визначення поняття: акт ревізії документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта.

Результати ревізії оформляються актом, який складається на паперовому носії державною мовою і повинен мати наскрізну нумерацію сторінок (пункт 35 Порядку №550).

За правилами пункту 46 Порядку №550, якщо вжитими у період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

З правового аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що за результатами ревізії складається акт із зазначенням опису порушень та у подальшому оформлюється обов`язкова до виконання вимога, яка спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність вимогам законодавства.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.06.2021 року, Південним офісом Держаудистлужби на адресу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області надіслано вимогу щодо усунення виявлених порушень №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року (т.І, а.с.120-123).

Дослідивши виявлені у ході проведення ревізії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області порушення, суд зазначає наступне.

Щодо забезпечення відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області витрат, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування і виплати доплат суддям до посадового окладу, які не здійснювали судочинство, суд зазначає наступне.

За правилами частини 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон №1402-VIII), суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

За правилами частини 10 статті 135 Закону №1402-VIII, суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Рішенням Конституційного Суду України №11-р/2018 від 04.12.2018 (справа №1-7/2018(4062/15)) у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин 3, 10 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 10 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 7 липня 2010 року у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12 лютого 2015 року, за яким «суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу».

Конституційний Суд України дійшов висновку, що юридичне регулювання, встановлене положенням частини 10 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 7 липня 2010 року, у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12 лютого 2015 року, яке поширюється на суддів, які не здійснюють правосуддя через обставини, що не залежать від них особисто або не обумовлені їхньою поведінкою, звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів, створює загрозу для незалежності як суддів, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддів.

Таким чином, суд зазначає, що суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, які не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплати до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним судом України від 04.12.2018 року.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що 10 суддів місцевих загальних судів Одеської області отримували доплати до посадового окладу у періоди, коли вони не здійснювали правосуддя саме з незалежних від них причин та обставин, а тому, нарахування і виплата таким суддям у період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року доплат до посадового окладу через позбавлення об`єктивної можливості пройти кваліфікаційне оцінювання, здійснена Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області правомірно та у відповідності до Рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 від 04.12.2018 року (справа №1-7/2018(4062/15)).

Стосовно відшкодувати на користь ТУ ДСА України в Одеській області витрат, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування заробітної плати працівникам загальних місцевих судів Одеської області за попередні періоди (2018-2019 роки), суд зазначає наступне.

Бухгалтерський облік Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області здійснюється відповідно до Положення про організацію бухгалтерського обліку у територіальному управлінні Державної судової адміністрації України в Одеській області, затвердженому наказом №106-зп від 08.11.2017 року.

Згідно пункту 7 Положення про організацію бухгалтерського обліку у територіальному управлінні Державної судової адміністрації України в Одеській області, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому їх здійснено, якщо інше не передбачено угодами.

Нарахування або внесення змін до розрахунків при нарахуванні заробітної плати працівникам апарату суду, суддівської винагороди та інших обов`язкових платежів здійснюється ТУ ДСА України в Одеській області у відповідності до вимог чинного законодавства - на підставі наданих первинних документів судів, а саме, табелю обліку робочого часу, завірених копій наказів судів та інших наданих документів.

Враховуючи вищевикладене, документи місцевих загальних судів Одеської області приймаються до відображення в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому їх було отримано та зареєстровано відповідно супровідних листів судів.

Щодо відшкодувати на користь ТУ ДСА України в Одеській області безпідставно виплачених сум компенсації за невикористану відпустку, у зв`язку з не застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, суд зауважує, що компенсація відпустки судді не може розраховуватися за вказаним порядком, оскільки це призведе до обмеження соціальних гарантій суддів, передбачених законами та Конституцією України. Суд ще раз зауважує, що відповідно до статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, суд зауважує, що згідно частини 3 статті 79 КЗпП України, щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року.

Положення статті 83 КЗпП України передбачають наявність у працівника права на грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки.

Відповідно до частини 4 статті 83 КЗпП України, які кореспондуються з положеннями частини 4 статті 24 Закону України «Про відпустки» №504/96-ВР від 05 листопада 1996 року, за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що кожен працівник має право на відпочинок, шляхом використання у поточному робочому році невикористаної частини щорічної відпустки за минулі роки. При цьому, кожен працівник також має право на заміну частини щорічної та додаткової відпусток грошовою компенсацією.

Суд зауважує, що надання грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної та додаткової відпусток, правомірно здійснювалось ТУ ДСА України в Одеській області на підставі довідок судів (суддям які використали щорічну та додаткову відпустку тривалістю не менше 24 календарних днів), наказів про надання частини щорічної основної відпустки та про надання грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної та додаткової відпустки.

Також, з аналізу здійснення оскаржуваних Південним офісом Держаудистлужби виплат заробітної плати за попередні періоди, доплат до посадового окладу та компенсації за невикористану відпустку, вбачається відсутність надмірно перерахованих сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Стосовно врегулювати питання щодо відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області понесених витрат з оплати вартості спожитих комунальних послуг сторонніми юридичними особами, які розміщуються у приміщеннях, які є власністю або орендовані для діяльності судів та укладання договорів про відшкодування цих витрат, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Громадський центр правосуддя Одеської області у Київському районному суді м. Одеси та Адвокатське об`єднання «Адвокатська фірма «Алін і Ко» у Приморському районному суді м. Одеси, протягом 2019-2020 років не розміщувались, будь-яких приміщень судів - не займали і, відповідно, енергоносії та комунальні послуги не використовували. Вказане підтверджується листами керівників апаратів судів які надавалися ревізорам Південного офісу Держаудитслужби, проте не були враховані (т.ІІ, а.с.1-2).

Крім того, згідно актів підтвердження наявності прийнятого-переданого обладнання, наявних у матеріалах справи, у приміщеннях Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області розміщені сервери та інше комп`ютерне обладнання Державного підприємства «Інформаційні судові системи» згідно укладених договорів, а тому підстави для відшкодування вартості спожитих комунальних послуг даним підприємством відсутні (т.ІІ, а.с.3-16).

Щодо оплати послуг перекладачів та відшкодування їх проїзду і годин очікування, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №710 від 01.07.1196 року, затверджено Інструкцію про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів (далі Інструкція №710).

Відповідно до пункту 4 Інструкції №710, винагорода за виконану роботу експертам, спеціалістам, перекладачам сплачується, якщо така робота не є їх службовим обов`язком.

Розмір винагороди перекладача, якщо виконана робота не є його службовим обов`язком, становить: за годину надання послуг з усного перекладу - 15 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; надання послуг з письмового перекладу у кількості 1860 друкованих знаків разом із пробілами - 10 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До розміру винагороди перекладача, який залучається судом для надання послуг з перекладу, додатково застосовуються регіональні коефіцієнти.

Пунктом 9 Інструкції №710 визначено, що виплати компенсації (відшкодування) особі за відрив від звичайних занять і за проведену роботу провадяться за постановою (ухвалою) органу, який зробив виклик. У постанові (ухвалі) зазначаються вихідні дані для визначення суми винагороди (конкретний розмір винагороди у межах норм, зазначених у пунктах 2, 3, 5, 6, 6-1 цієї Інструкції, та час, затрачений нею у зв`язку з явкою за викликом і на виконання даного їй завдання).

Тобто, після фактичного надання послуг з перекладу у судовому засіданні, судами направляються до Територіального управління Державної судової адміністрації України акти приймання-передачі наданих послуг, за підписом секретаря судового засідання, перекладача, який надавав послуги, затвердженими підписами керівників апаратів судів та скріплені печатками судів разом з ухвалами судів про залучення перекладачів (т.ІІ, а.с.17-136).

Таким чином, суд дійшов висновку, що оплата Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області послуг перекладачів здійснювалася правомірно та на виконання рішень судів, які є обов`язковими.

У свою чергу, вирішуючи питання щодо належності та ефективності обраного Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області способу захисту свої прав, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що органу державного фінансового контролю, у даному випадку Південному офісу Держаудитслужби, надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства є обов`язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги.

Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За таких обставин, у органу фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, не пов`язаних із стягненням виявлених в ході перевірки збитків.

Відтак, збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держаудитслужбою, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю. Наявність збитків, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про відшкодування збитків, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №820/3534/16, у постановах Верховного Суду від 20.08.2019 року по справі №826/14258/18, від 30.07.2019 року по справі №0740/1005/18, від 20.07.2019 року по справі №400/2658/18, від 14.02.2020 року по справі №825/3661/15-а, від 06.02.2020 року по справі №806/1740/17, від 11.12.2019 року по справі №160/641/19 та від 16 листопада 2021 року по справі №160/9553/18.

У справі, що розглядається, Держаудитслужба пред`явила до підконтрольної установи вимогу про усунення порушень законодавства, виявлених під час ревізії. При цьому, у своїй вимозі вона вказує на виявлені збитки, їх розмір та зобов`язання позивача вжити заходів щодо усунення виявлених порушень.

Таким чином, суд зазначає, що доводи позивача щодо суті порушень не можуть бути фактично перевірені у межах предмета доказування у цій справі.

Крім того, за змістом норм Закону №2939-XII, законна вимога контролюючого органу про усунення виявлених порушень законодавства повинна бути сформована внаслідок реалізації контролюючим органом своєї компетенції (завдань і функцій відповідно до законодавства), містити чіткі, конкретні і зрозумілі приписи на адресу підконтрольного суб`єкту, які є обов`язковими до виконання останнім. Водночас, позивачем не доведено, що спірна вимога не відповідає зазначеним вище критеріям, які ставляться до її форми та змісту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування пунктів вимоги Південного офісу Держаудитслужби, оскільки вказані повноваження будуть надані суду, який буде розглядати позов Південного офісу Держаудитслужби про відшкодування Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області збитків.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (65005, м. Одеса, вул. Бабеля 2, ) до Південного офісу Держаудитслужби (65012, м. Одеса, вул. Канатна 83, ) про визнання протиправним та скасування пункту 1, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Забезпечити відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України втрат, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування і виплати доплат суддям до посадового окладу, які не здійснювали судочинство, у загальній сумі 776369,57 гривень (перелік осіб у додатку 29 до акту ревізії). Крім того, провести зменшення нарахувань сум доплат, які не виплачені суддям які не здійснювали судочинство у сумі 293777,8 гривень (додаток 29 до акту ревізії). Врахувати право осіб, які безпідставно отримали вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв згідно з ч. 5 ст. 130 КЗпП»; визнання протиправним та скасування пункту 3, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Забезпечити відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130-136 КЗпП втрат фінансових ресурсів в сумі 1232631,35 гривень у зв`язку з безпідставною виплатою компенсації за невикористану відпустку (реєстр в додатку 35 до акта ревізії). Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв згідно з ч. 5 ст. 130 КЗпП»; визнання протиправним та скасування пункту 4, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Відшкодувати на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130-136 КЗпП втрат, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування заробітної плати працівникам загальних місцевих судів Одеської області за попередні періоди (2018-2019 роки) у сумі 123903,38 гривень. Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв згідно з ч. 5 ст. 130 КЗпП»; визнання протиправним та скасування пункту 5, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Відшкодувати на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130-136 КЗпП безпідставно виплачені суми компенсації за невикористану відпустку в сумі 476252,31 гривень у зв`язку з порушенням Порядку №100 (реєстр в додатку 34 до акта ревізії). Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв згідно з ч. 5 ст. 130 КЗпП»; визнання протиправним та скасування пункту 10, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо надмірно перерахованих сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зарахувати в рахунок майбутніх платежів у загальній сумі 590,83 тисяч гривень, відповідно до вимог пунктів 5,6 Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №6 від 16.01.2016 року розділу V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015 року»; визнання протиправним та скасування пункту 11 викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Врегулювати питання щодо відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області понесених витрат з оплати вартості спожитих комунальних послуг сторонніми юридичними особами, які розміщуються у приміщеннях, які є власністю або орендовані для діяльності судів, та укладання договорів про відшкодування цих витрат, а саме: з ДП» Інформаційні судові системи», Адвокатським об`єднанням «Алін і Ко» та Громадським центром правосуддя Одеської області, за формою примірного договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, затвердженої наказом Фонду державного майна України №1774 від 23 серпня 2020 року «Про затвердження договорів оренди». Крім того, відповідно до пунктів 3.1-3.2, 3.7 розділу ІІІ Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №372 від 02.04.2014 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за №426/25203 відобразити дебіторську заборгованість у загальній сумі 90530,65 гривень, з якої: за ДП «Інформаційні судові системи» - 28015,57 гривень, Адвокатським об`єднанням «Алін і Ко» - 33923,54 гривень та Громадським центром правосуддя Одеської області 28591,54 гривень. В іншому випадку забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 216-222 Господарського кодексу України, статей 610-625 Цивільного кодексу України на користь ТУ ДСА України в Одеській області втрат, заподіяних внаслідок безпідставного покриття за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх юридичних осіб на суму 90530,65 гривень»; визнання протиправним та скасування пункту 11, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Відповідно до пунктів 3.1-3.2, 3.7 ІІІ Порядку №372, відобразити дебіторську заборгованість у загальній сумі 94790,00 гривень з установами та фізичними особами, що надавали в судових засіданнях послуги з перекладу та отримували винагороду за надання зазначених послуг, у тому числі оплата послуг з перекладу без ухвал суду в сумі 51440,00 гривень (перелік перекладачів зазначено в додатку 66 до акта ревізії) та відшкодування проїзду перекладачам та годин очікування в сумі 43350,00 гривень (перелік зазначено у додатку 67 до акта ревізії). В іншому випадку забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 216-222 Господарського кодексу України, статей 610-625 Цивільного кодексу України на користь ТУ ДСА України в Одеській області втрат, заподіяних внаслідок безпідставного відшкодування витрат перекладачам на суму 94790,00 гривень» - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ярослава БАЛАН

.