Справа № 826/17784/16
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року м. Київ № 826/17784/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ"

до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

про визнання протиправними та скасування постанови та розпорядження

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати постанову №2198-ЦД-1-Е від 11 листопада 2016 року про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів, а також прийняте на виконання оскаржуваної постанови розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери від 02 листопада 2016 року №1899-ЦД-1-Е.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржувану постанову №2198-ЦД-1-Е від 11 листопада 2016 року прийнято без урахування всіх обставин, оскільки розпорядження від 10 серпня 2016 року №1036-ЦД-1-Е, за невиконання якого на позивача накладено штраф, не виконано позивачем у зв`язку із відсутністю коштів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" відмовлено.

Проте, постановою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року скасовано вказані вище постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 травня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2021 року замінено відповідача у справі №826/17784/16 з Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на правонаступника Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку .

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов представник Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку вказує, що за результатом розгляду справи про правопорушення на ринку цінних паперів було встановлено порушення позивачем вимог пункту 10 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів», а саме невиконання розпорядження 10 серпня 2016 року №1036-ЦД-1-Е.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Актом про правопорушення на ринку цінних паперів №2148-ЦД-1-У від 18 жовтня 2016 року встановлено факт порушення позивачем вимог пункту 10 статті 8 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні", а саме: невиконання розпорядження про усунення порушення законодавства про цінні папери від 10 серпня 2016 року №1036-ЦД-1-Е.

За результатом розгляду матеріалів справи про правопорушення на ринку цінних паперів відповідачем прийнято постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 02 листопада 2016 року №2198-ЦД-1-Е, якою на позивача накладено штраф у розмірі 6000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 102 000 грн.

Також, відповідачем прийнято розпорядження від 02 листопада 2016 року №1899-ЦД-1-Е, яким позивача зобов`язано усунути порушення законодавства про цінні папери, а саме: пункту 2 частини 5 розділу І Положення про порядок здійснення емісії облігацій підприємств, облігацій міжнародних фінансових облігацій та їх обігу», затвердженого рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №2998 від 27 грудня 2013 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 року за №171/24948 - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" відповідно до пункту 3.8 Проспекту емісії облігацій товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ", зареєстрованого 12 квітня 2013 року Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, не здійснило виплату Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» відсоткового доходу за іменними відсотковими облігаціями серії «С» за 9-й відсотковий період (з 22 квітня 2015 року по 21 липня 2015 року) та за 10-й відсотковий період (з 22 липня 2015 року по 20 жовтня 2015 року).

Незгода позивача зі вказаними постановою №2198-ЦД-1-Е від 11 листопада 2016 року та розпорядженням від 02 листопада 2016 року №1899-ЦД-1-Е зумовила звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні визначає Закон України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" від 30 жовтня 1996 року №448/96-ВР (далі - Закон №448/96-ВР).

Згідно статті 1 Закону №448/96-ВР державне регулювання ринку цінних паперів - це здійснення державою комплексу заходів з метою упорядкування контролю, нагляду за ринком цінних паперів та їх похідних та попередження зловживань та порушень у цій сфері.

Стаття 5 Закону №448/96-ВР визначає, якими органами здійснюється державне регулювання ринку цінних паперів, одним з яких є Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Відповідно до статті 6 Закону №448/96-ВР Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку здійснює повноваження через центральний апарат і свої територіальні органи. Комісія може делегувати надані їй повноваження центральному апарату і територіальним органам шляхом прийняття відповідного рішення в установленому порядку.

Згідно з пунктом 10 статті 8 Закону №448/96-ВР Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право надсилати емітентам, особам, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, фондовим біржам та саморегулівним організаціям обов`язкові для виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери та вимагати надання необхідних документів відповідно до чинного законодавства.

Питання винесення розпоряджень про усунення порушень законодавства на ринку цінних паперів регулюються Правилами розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затвердженими рішенням НКЦПФР від 16 жовтня 2012 року №1470 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05 листопада 2012 року за № 1855/22167 (далі - Правила №1470).

Відповідно до підпункту 1 розділу 2 Правил 1470 справи про правопорушення щодо юридичних осіб у межах наданих повноважень розглядаються уповноваженими особами: Головою Комісії; членами Комісії; уповноваженими Комісією посадовими особами.

Справи про адміністративні правопорушення в межах наданих повноважень розглядаються уповноваженими особами: Головою Комісії; членами Комісії; уповноваженими Комісією посадовими особами.

Нормою частини 3 статті 9 Закону №448/96-ВР Уповноваженими особами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку є: уповноважені Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку посадові особи.

Відповідно рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 03 вересня 2015 року №1403 директору Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку надано повноваження уповноваженої особи Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з питань правозастосування.

Згідно наказу Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 06 лютого 2012 року №245К Жупаненка Віктора Миколайовича призначено на посаду директора Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову №2198-ЦД-1-Е від 11 листопада 2016 року прийнято директором Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку Жупаненко В.М., тобто уповноваженою особою в розумінні згадуваних норм Закону №448/96-ВР та Правил 1470.

Як зазначено вище, оскаржувана постанова винесена у зв`язку з порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" вимог пункту 10 статті 8 Закону України «Про державне регулювання на ринку цінних паперів в Україні», а саме: невиконання розпорядження про усунення порушення законодавства про цінні папери №1036-ЦД-1-Е від 10 серпня 2016 року.

Судом встановлено, що розпорядження №1036-ЦД-1-Е від 10 серпня 2016 року винесено відповідачем у зв`язку з порушенням TOB «ЕСУ» вимог законодавства про цінні папери, а саме: п.2 частини 5 розділу І «Положення про порядок здійснення емісії облігацій підприємств, облігацій міжнародних фінансових організацій та їх обігу», затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №2998 від 27 грудня 2013 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 року за №171/24948 - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" відповідно до пункту 3.8 Проспекту емісії облігацій товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ", зареєстрованого 12 квітня 2013 року Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку не здійснило виплату Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» відсоткового доходу за іменними відсотковими облігаціями серії «С» за 9-й відсотковий період (з 22 квітня 2015 року по 21 липня 2015 року) та за 10-й відсотковий період (з 22 липня 2015 року по 20 жовтня 2015 року).

Судом встановлено, що розпорядження №1036-ЦД-1-Е від 10 серпня 2016 року позивачем не виконано та в судовому порядку не оскаржено.

Доводи позивача, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови №2198-ЦД-1-Е від 11 листопада 2016 року не враховано фактичну неможливість позивача виконати розпорядження №1036-ЦД-1-Е від 10 серпня 2016 року через відсутність коштів на рахунках останнього, суд не приймає до уваги, оскільки зазначене не передбачене вимогами чинного законодавства, як поважна причина невиконання законних вимог державного органу, який уповноважений на виконання державного регулювання ринку цінних паперів та здійснення контролю за діяльністю учасників ринку цінних паперів у межах своїх повноважень.

Разом з тим, встановлене правопорушення є повторним, про що свідчать постанови про накладення санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів №748-ЦД-1-Е від 25 травня 2016 року та №1183-ЦД-1-Е від 10 серпня 2016 року за вчинення тих самих дій (невиконання розпоряджень уповноваженої особи Комісії про усунення порушень законодавства про цінні папери).

Відповідно до пункту 8 статті 11 Закону №448/96-ВР за невиконання або несвоєчасне виконання рішень Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку або розпоряджень, постанов або рішень уповноважених осіб Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо усунення порушень законодавства на ринку цінних паперів передбачена відповідальність юридичних осіб у вигляді штрафів у розмірі від тисячі до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За ті самі дії, вчинені повторно протягом року - у розмірі від п`яти до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскаржуваною постановою 2198-ЦД-1-Е від 11 листопада 2016 року на позивача накладено штрафні санкції у розмірі 6000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 102 000 грн., та відповідає пункту 8 статті 11 Закону №448/96-ВР.

Щодо позову в частині визнання протиправним та скасування розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери від 02 листопада 2016 року №1899-ЦД-1-Е, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов`язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення).

Перехід права власності на облігації емітента до іншої особи не є підставою для звільнення емітента від виконання зобов`язань, що підтверджуються облігацією.

Згідно з частиною 3 статті 7 вказаного Закону емітент, у порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, може розміщувати відсоткові, цільові та дисконтні облігації. Відсоткові облігації - облігації, за якими передбачається виплата відсоткових доходів.

В матеріалах справи відсутні докази того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" здійснило виплату Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" відсоткового доходу за іменними відсотковими облігаціями серії «С» за 9-й відсотковий період (з 22 квітня 2015 року по 21 липня 2015 року) та за 10-й відсотковий період (з 22 липня 2015 року по 20 жовтня 2015 року).

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу XIV Правил №1470 розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери приймається уповноваженою особою за наслідками розгляду справи про правопорушення одночасно з постановою про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних, паперів у разі, якщо на момент розгляду справи порушення не усунуто.

За вказаних обставин, оскільки матеріалами справи не спростовано встановлених відповідачем порушень вимог законодавства та проспекту емісії облігацій щодо обов`язку з їх виплати у розмірі та в строк, встановлених у проспекті емісії, а також беручи до уваги те, що правопорушення є повторним, суд вважає, що відповідачем правомірно винесено постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів №2198-ЦД-1-Е від 11 листопада 2016 року про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів, а також прийняте на виконання оскаржуваної постанови розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери від 02 листопада 2016 року №1899-ЦД-1-Е.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування виконано та доведено правомірність оскаржуваних постанови та розпорядження з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-243, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко