Справа № 420/16671/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просить:

- визнати протиправними дії Офісу Генерального прокурора з ненадання достовірної та повної інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться його прізвище;?

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора надати достовірну та повну інформацію з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться його прізвище;

- стягнути з відповідача на користь позивача 50000 гривень моральної шкоди, спричиненої йому відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наприкінці 2020 року позивачу стало відомо про те, що вже більше року йде досудове слідство, по якому він проходить, але в якостi кого позивачу не відомо. За цей час позивача жодного разу не викликали до полiцiї та не ставили до відома.

З метою з`ясувати вищезазначені обставини та отримати інформацію щодо себе, позивач кілька разів звертався до Офісу Генерального прокурора з заявами, а саме: 10.11.2020 року, 14.12.2020 року, 04.01.2021 року, в яких він просив перевірити його прізвище в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та надати йому відомості з цього реєстру.

26.11.2020 року позивач отримав відповідь Офісу Генерального прокурора (№ 25/3-1543 них-20 вiд 19.11.2020 р.) на подану 10.11.2020 року заяву, в якій його повідомили про те, що його заяву направили до Одеської обласної прокуратури для розгляду по суті.

Одеська обласна прокуратура відправила звернення позивача до Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, яка не змогла перевірити звернення позивача оскільки досудове слідство проходить у м. Одесі.

31.12.2020 року позивач отримав відповідь з Офісу Генерального прокурора (№ 25/3-1721 вих-20 вiд 21.12.2020 р.) на подану позивачем 14.12.2020 року заяву, в якій його повідомили про те, що надання запитуваних відомостей можливе умови зазначення дати народження позивача.

Відправивши 04.01.2021 року третю заяву до Офісу Генерального прокурора з тими ж вимогами i зазначивши в заяві дату свого народження, позивач отримав 16.01.2021 року з Офісу Генерального прокурора вiдповiдь № 25/3-27вих-21 від 12.01.2021 р., в якій повідомлено, що за результатами опрацювання масиву даних Реєстру встановлено кримінальне провадження 0000682, в якому містяться відомості щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ця справа знаходиться на даний час в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 495/3009/20 вiд 2 травня 2020 року.

09.02.2021, 09.03.2021, 29.03.2021 позивачем були відправлені скарги до Офісу Президента України, в яких зазначив, що Офiс Генерального прокурора не надає позивачу запитувану повну інформацію з ЄРДР щодо кримінальних проваджень, в яких зазначено прізвище позивача, тому що, наскільки йому відомо, в ЄРДР є кримінальне провадження, в якому є його прізвище без статусу, але Офіс Генерального прокурора не надав позивачу інформацію, яку він просив і яка є в ЄРДР.

Зазначенi вище скарги були перенаправлені Офісом Президента до Офісу Генерального прокурора для надання відповіді на звернення. У відповідь на вищезазначенi скарги з Офісу Генерального прокурора надійшли відповіді:

вiд 05.03.2021 № 25/3-343 вих.-21, в якій вказано на те, що за результатами опрацювання масиву даних Реєстру, станом на 03.03.2021 кримінальні провадження, в яких містяться відомості про притягнення позивача, окрім як у кримінальному провадженні № 0000089, не встановлені;

вiд 18.03.2021 № 25/3-428 вих. 21, в якому зазначено, що на звернення позивача вже була направлена відповідь;

від 15.04.2021 № 25/3-598 вих.-21, в якій вказано на те, що за результатами опрацювання масиву даних Реєстру, станом на 14.04.2021 кримінальні провадження, в яких містяться відомості про притягнення позивача, окрім як у кримінальному провадженнi №0000682, не встановлені. Одночасно позивача повідомили про те, що у відповіді від 05.03.2021 року була допущена описка у номері кримінального провадження, а саме, у третьому абзаці тексту зазначено № 0000089 замість № 0000682.

В зв`язку з неотриманням запитуваної інформації з ЄРДР в повному обсязi та наданням недостовірної інформації позивач змушений був звертатись до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із скаргою від 21.04.2021, але скарга позивача була відправлена до Офісу Генерального прокурора.

14.07.2021 за № 25/3- 1191 вих.-21 Офiс Генерального прокурора надав відповідь на звернення позивача від 21.04.2021, яке надійшло з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якій вказано на те, що за результатами опрацювання масиву даних Реєстру, станом на 13.07.2021 кримінальні провадження, в яких містяться відомості про притягнення позивача, окрім як у кримінальному провадженнi №0000682, не встановлені.

Позивач вважає, що його право на отримання інформації щодо себе порушено, оскільки він не отримав достовірної і точної інформації щодо себе, яку запитував, у термiн, встановлений законом. Впродовж тривалого періоду часу, а саме: з листопада 2020 року позивач не отримує відповіді на запитувану інформацію з Офісу Генерального прокурора, змушений писати повторнi звернення та скарги у різні інстанції, що відволікає багато його часу та завдає позивачу моральних страждань.

Ухвалою від 20.09.2021 року відмовлено у відкритті провадження в даній адміністративній справі. Роз`яснено позивачу, що даний спір в частині оскарження дій Офісу Генерального прокурора та зобов`язання його вчинити певні дії підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства за правилами, встановленими КПК України, а в частині відшкодування моральної шкоди - в порядку цивільного судочинства за правилами, встановленими ЦПК України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2021 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року по справі №420/16671/21 скасовано. Справу №420/16671/21 направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.

Ухвалою від 06.12.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Зазначено, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та справу буде розглянуто у строк не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 07.12.2021 року відвід ОСОБА_1 , заявлений судді Андрухіву В.В., визнано необґрунтованим. Справу передано до Відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для визначення судді в порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України, для вирішення питання про відвід судді Андрухіва В.В.

Ухвалою судді Корой С.М. від 09.12.2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Андрухіва В.В. у справі №420/16671/21.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10 листопада 2020 року, 14 грудня 2020 року та 04 січня 2021 року звертався із заявами до Офісу генерального прокурора, в яких просив перевірити його прізвище в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та надати відомості з цього реєстру (а.с.27, 28, 29).

Згідно листа Офісу Генерального прокурора від 19.11.2020 року за №25/3-1543 вих-20 звернення ОСОБА_1 від 10.11.2020 направлено для розгляду по суті щодо надання відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань до Одеської обласної прокуратури.

Відповідно до листа Офісу Генерального прокурора від 21.12.2020 року за №25/3-1721вих-20 за результатом розгляду звернення ОСОБА_1 від 14.12.2020 року повідомлено, що надання запитуваних відомостей можливе за умови зазначення дати народження позивача.

За результатом розгляду звернення ОСОБА_1 від 04.01.2021 року, Офісом Генерального прокурора надано відповідь листом від 12.01.2021 року №25/3-27 вих-21, в якому зазначено, що відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 - облік осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та якi підозрюються у їх вчиненні, в інформаційній системі здійснюється з моменту вручення їм письмового повідомлення про підозру.

За результатами опрацювання масиву даних Реєстру встановлено кримінальне провадження № 0000682, в якому містяться відомості щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Президента України із скаргою, в якій просив Офіс Президента України перевірити Офіс Генерального прокурора, та отримати інформацію з ЄРДР.

На звернення позивача від 09.02.2021 року, яке надійшло з Офісу Президента України, листом Офісу Генерального прокурора від 05.03.2021 року №25/3-343вих-21 повідомлено, що відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, облік осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та які підозрюються у їх вчиненні, в iнформацiйнiй системі здійснюється з моменту вручення їм письмового повідомлення про підозру.

За результатами опрацювання масиву даних Реєстру станом на 03.03.2021 кримiнальнi провадження, в яких містяться відомості про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окрім як у кримінальному провадженні № 0000089, не встановлені.

Також інформовано, що ураховуючи особливості здійснення пошуку в iнформацiйнiй системі Єдиний реєстр досудових розслідувань встановити кримінальні провадження стосовно ОСОБА_1 за сукупністю персональних даних, вказаних у запитi позивача, як особи щодо якої здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, станом на 03.03.2021 не видалося можливим.

Також позивача повідомлено, що технiчна реалізація пошукового функціоналу Єдиного реєстру досудових розслідувань дозволяє здiйснювати вiдбiр даних в межах тієї інформації, що внесена Реєстратором до Реєстру та яка є актуальною на момент формування запиту.

Відповідальність за своєчасність, повноту та об`єктивнiсть внесення що iнформацiї до Реєстру, відповідно до вимог розділу VII Положення, покладається на реєстраторів.

09 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Президента України із скаргою, в якій просив Офіс Президента України перевірити Офіс Генерального прокурора, та отримати інформацію з ЄРДР.

18.03.2021 року за №25/3-428вих-21 Офісом Генерального прокурора надано відповідь, в якій зазначено, що звернення від 09.03.2021 року, яке надійшло з Офісу Президента України, щодо неотримання відповіді на попереднє звернення від 09.02.2021 про надання інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно процесуального статусу позивача у кримінальних провадженнях, розглянуто. Повідомлено, що звернення ОСОБА_1 від 09.02.2021 Офісом Генерального прокурора розглянуто та 05.03.2021 за № 25/3-343вих-21 на адресу, вказану у запиті, скеровано відповідну інформацію.

За результатом розгляду звернення ОСОБА_1 від 29.03.2021 року Офісом Генерального прокурора надано відповідь від 15.04.2021 року №25/3-598вих-21 в якій зазначено, що відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора вiд 30.06.2020 № 298, облiк осіб, якi вчинили кримінальні правопорушення та якi пiдозрюються у їх вчиненні, в iнформацiйнiй системі здійснюється з моменту вручення їм письмового повідомлення про підозру.

За результатами опрацювання масиву даних Реєстру станом 14.04.2021 кримiнальнi провадження, в яких містяться вiдомості про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окрім як у кримінальному провадженні № 0000682, не встановлені.

Також інформовано, що ураховуючи особливості здійснення пошуку в iнформацiйнiй системі Єдиний реєстр досудових розслідувань встановити кримінальні провадження стосовно ОСОБА_1 за сукупністю персональних даних, вказаних у запитi позивача, як особи щодо якої здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженнi, станом на 14.04.2021 не видалося можливим.

Принагідно повідомлено, що технiчна реалізація пошукового функціоналу Єдиного реєстру досудових розслідувань дозволяє здійснювати відбір даних в межах тiєї iнформації, що внесена Реєстратором до Реєстру та яка є актуальною на момент формування запиту.

Вiдповiдальність за своєчасність, повноту та об`єктивність внесення інформації до Реєстру, відповідно до вимог розділу VII Положення, покладається на реєстраторів.

Одночасно повідомлено, що у відповіді Офісу Генерального прокурора вiд 05.03.2021 № 25/3-343вих-21 допущено описку у номері кримінального провадження, а саме, у третьому абзаці тексту зазначено № 0000089 замість № 0000682.

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини із скаргою, в якій просив прийняти до розгляду скаргу та надати інформацію з ЄРДР.

На звернення ОСОБА_2 від 21.04.2021 року, яке надійшло з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, Офіс Генерального прокурора надав відповідь від 14.07.2021 року за №3-1191вих-21 згідно якої повідомлено, що відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, облік осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та якi пiдозрюються у їх вчиненні, в інформаційній системі здійснюється з моменту вручення їм письмового повідомлення про підозру.

За результатами опрацювання масиву даних Реєстру станом на 13.07.2021 кримінальнi провадження, в яких містяться відомості про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окрім як у кримінальному провадженні № 0000682, не встановлені.

Також інформовано, що ураховуючи особливості здійснення пошуку в інформаційній системі Єдиний реєстр досудових розслідувань, встановити кримінальні провадження стосовно ОСОБА_1 за сукупністю персональних даних, вказаних у запиті позивача, як особи щодо якої здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженнi, станом на 13.07.2021 не видалося можливим.

Принагідно повідомлено, що технiчна реалізація пошукового функціоналу Єдиного реєстру досудових розслідувань дозволяє здiйснювати вiдбiр даних в межах тієї інформації, що внесена Реєстратором до Реєстру та яка є актуальною на момент формування запиту.

Відповідальність за своєчасність, повноту та об`єктивність внесення інформації до Реєстру, відповідно до вимог розділу VII Положення, покладається на реєстраторів.

Позивач вважаючи, що його право на отримання інформації порушено, оскільки він не отримав достовірної і точної інформації щодо себе, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, спірними у даній справі є дії Офісу Генерального прокурора з ненадання достовірної та повної інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться прізвище позивача на його запити.

Зі змісту запитів ОСОБА_2 до Офісу Генерального прокурора випливає, що позивачу не було відомо, чи провадиться досудове розслідування відносно нього, чи є взагалі будь-які відомості в ЄРДР щодо досудових розслідувань, у яких фігурує його прізвище

Прокуратура становить єдину систему державних органів, які від імені України в порядку, передбаченому Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII Про прокуратуру (далі - Закон № 1697-VII), здійснюють встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Правову природу і завдання зазначеного органу визначено у статті 1 цього Закону.

Однією із засад діяльності прокуратури згідно з пунктом 9 частини першої статті 3 Закону 1697-VII є прозорість, що включає надання на запити інформації, якщо законом не встановлено обмежень щодо її надання.

Положеннями статті 32 Конституції України гарантовано, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.11 Закону України "Про інформацію" кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Одним із видів інформації про фізичну особу є відомості щодо фактичного здійснення правоохоронними органами України перевірки окремих рішень, дій та (або) бездіяльності такої особи в рамках проведення досудових розслідувань кримінальних проваджень. Така інформація зафіксована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Частиною 1 статті 5 Закону України Про інформацію від 02.10.1992 №2657-XII встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Як визначено абз. 1 ст. 1 Закону України Про звернення громадян, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону (абз.1 ст. 2 ЗУ Про звернення громадян).

Згідно з абз. 1, 3 ст. 3 Закону України Про звернення громадян, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VI Про доступ до публічної інформації (далі - Закон №2939-VI).

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-VІ).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

За загальним правилом публічна інформація є відкритою (частина друга статті 1 Закону № 2939-VI). Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію (частина перша статті 6 Закону № 2939-VI).

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2939-VI обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

При цьому, обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений (частина сьома статті 6 Закону № 2939-VI).

Як обумовлено статтею 9 Закону № 2939-VI відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Таким чином, органи державної влади, та їх посадові особи, реалізуючи свої повноваження, наділені правом вчиняти певні дії на підставі та в межах чинних норм законодавства України, зокрема, надавати інформацію на звернення громадян у порядку Закону № 2939-VI.

Порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Реєстр), а також надання відомостей з нього, визначено Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020р. (далі Положення № 298).

Пунктом 4 розділу 1 вказаного Положення № 298 визначено, що держателем Реєстру є Офіс Генерального прокурора (далі - Держатель).

Отже, Офіс Генерального прокурора, як державний орган і суб`єкт владних повноважень є розпорядником запитуваної позивачем інформації.

Пунктами 2, 3 глави 1 розділу І Положення № 298 встановлено, що реєстр - створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) з метою забезпечення:

реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження;

оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування;

аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі;

інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

За пунктом 8 Положення № 298, реєстраторами Реєстру (далі - Реєстратор) є: прокурори, у тому числі керівники органів прокуратури; керівники органів досудового розслідування; керівники органів дізнання; слідчі органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень; дізнавачі підрозділів дізнання органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань, а також уповноважені особи інших підрозділів зазначених органів, уповноважені в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків (далі - уповноважені особи інших підрозділів) (пункт 8 розділ 1 Положення про ЄРДР).

Згідно з частиною першою статті 22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Аналізуючи зміст звернень позивача та відповідей на його запити, суд дійщов висновку, що запитувана позивачем інформація не надана йому в повному обсязі. Зокрема, відповідач на численні запити позивача все одно не повідомив йому відомості з ЄРДР щодо кримінальних проваджень, у яких фігурує прізвище позивача, а надав лише відомості про одне кримінальне провадження, за яким позивач є обвинуваченим.

При цьому, відповідач, не надаючи позивачу запитувану інформацію, не послався на наявність підстав, передбачених частиною першою статті 22 Закону №2939-VI.

На думку суду, відомості з ЄРДР, які запитував позивач, відповідають критеріям інформації, яка може бути одержана особою у відповідь на її запит до розпорядника такої інформації.

Зазначений висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.02.2021 року у справі № 826/15520/16.

У зв`язку викладеним, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Офісу Генерального прокурора з ненадання достовірної та повної інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться прізвище позивача; та зобов`язання Офіс Генерального прокурора надати достовірну та повну інформацію з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться прізвище позивача.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 статті 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З аналізу зазначених норм вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, що завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно частини 2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Вимогами ст.1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 9, частини третьої статті 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач не довів суду самого факту заподіяння йому моральної шкоди, не надав суду належних доказів на підтвердження причинного зв`язку між оскаржуваними діями та бездіяльністю відповідача та завданням йому моральної шкоди, не обгрунтував, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди 50 000 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 50 000 грн. моральної шкоди, а тому в цій вимозі позивачу слід відмовити.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з урахуванням вищевикладених висновків суду.

Позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу, суду надано угоду від 10 вересня 2021 року про надання правової допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера №10 від 10.09.2021 року. Згідно на п.3 Угоди, гонорар встановлюється відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність в фіксованому розмірі 1500 гривень.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного випливає, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Згідно угоди від 10 вересня 2021 року про надання правової допомоги, сторонами погоджений фіксований розмір гонорару - 1500 гривень.

Враховуючи характер і складність справи, її значення для позивача, також зважаючи на опис робіт (наданих послуг) правничої допомоги, суд вважає обґрунтованим розмір гонорару 1500 гривень.

Також позивачем понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 908 грн.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно частини 3 статті 139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним витрати на сплату судового збору розмірі 908 грн. та на правову допомогу 1500 грн., оскільки відповідачем протиправно не надано позивачу запитувану ним інформацію, а відмова у стягненні моральної шкоди, на думку суду, не створює підстав для присудження відповідачу частини судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 132, 134, 139, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (адреса: вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Офісу Генерального прокурора з ненадання достовірної та повної інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться прізвище ОСОБА_1 .?

Зобов`язати Офіс Генерального прокурора надати достовірну та повну інформацію з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться прізвище ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2408 грн. (дві тисячі чотириста вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів