Справа № 160/26166/21
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міхіної Ольги Іванівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження,
17.12.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міхіної Ольги Іванівни про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження.
Ухвалою від 22.12.2021 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
21.01.2022 у встановлений судом строк в порядку усунення недоліків до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міхіної Ольги Іванівни, з доданими до неї документами, у якій позивач просить:
- визнати бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що виявилася у невиконанні вимог законодавства України (зокрема ст.ст. 2, 3, 5, 10, 13, ч.ч. 1, 2 ст. 18, 27, 42, 48, 49, 51, 52, 53, 54, 56, 57, 58, 61, 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 4, 6 розділу І, п. 1 розділу II, п.п. 1, 8, 11, 21 розділу III, розділів VI, VII, VIII, п.п. 1, 2 розділу IX, п.п. 1, 3, 4, 8, 9, 10 розділу X, п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, тощо) у виконавчих провадженнях № 62708228 та № 64243474 протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, передбачені законодавством України (зокрема ст.ст. 2, 3, 5, 10, 13, ч.ч. 1, 2 ст. 18, 27, 42, 48, 49, 51, 52, 53, 54, 56, 57, 58, 61, 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 4, 6 розділу І, п. 1 розділу II, п.п. 1, 8, 11, 21 розділу III, розділів VI, VII, VIII, п.п. 1, 2 розділу IX, п.п. 1, 3, 4, 8, 9, 10 розділу X, п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, тощо);
- визнати бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міхіної Ольги Іванівни, що виявилася у невиконанні вимог законодавства України (зокрема ч. 3 ст. 18, ст.ст. 63, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 9, 10, 11 розділу І, п. 14 розділу III, розділу VI, п. 13 розділу IX, п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, тощо) у виконавчих провадженнях № 62708228 та № 64243474 протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, передбачені законодавством України (зокрема ч. 3 ст. 18, ст.ст. 63, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 9, 10, 11 розділу І, п. 14 розділу III, розділу VI, п. 13 розділу IX, п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, тощо);
- визнати протиправними та скасувати постанови від 12.11.2021 про закінчення виконавчих проваджень № 62708228 та № 64243474.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час здійснення виконавчих проваджень № 62708228 (з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 28.10.2019 за результатами розгляду справи № 804/204/5754/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) та № 64243474 (з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 18.12.2020 за результатами розгляду справи № 160/7318/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) відповідачами було допущено протиправну бездіяльність, яка виявилася у невиконанні вимог законодавства під час вчинення виконавчих дій та вирішенні питання про закінчення виконавчих проваджень. Оскаржувані постанови про закінчення виконавчих проваджень прийнято на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що судові рішення неможливо виконати без участі боржника.
Інших передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» заходів з метою неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішень суду у зазначених виконавчих провадженнях відповідачами вжито не було. Рішення суду, на підставі яких було видано виконавчі документи, не виконано. Відповідачі не навели дійсних, достатніх обставин щодо неможливості виконання рішень суду. Оскаржувані постанови позивач отримав 08.12.2021 засобами поштового зв`язку простим поштовим відправленням. Вважає постанови про закінчення виконавчих проваджень такими, що прийняті з порушенням вимог законодавства, а бездіяльність відповідачів під час вчинення виконавчих дій та вирішенні питання про закінчення виконавчих проваджень протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в судовому засіданні на 04.02.2022; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 02.02.2022; витребувано від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень №№ 62708228, 64243474; докази направлення і вручення ОСОБА_1 копій постанов від 12.11.2021 про закінчення виконавчих проваджень №№62708228, 64243474. Витребувані докази постановлено надати суду разом з відзивом до 02.02.2022. Також цією ухвалою визначено, що питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із цим позовом буде вирішено під час судового розгляду справи.
31.01.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міхіною О.І. Разом з відзивом надано копії матеріалів виконавчих проваджень №№ 62708228, 64243474.
Саме на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області покладено обов`язок щодо виконання рішення суду, однак у встановлений строк рішення суду виконано не було. Державним виконавцем вжито усіх можливих заходів виконання рішення суду відповідно до ст.ст. 63, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження». 02.03.2021 було винесено постанову про накладення штрафу на боржника з наданням повторного 10-денного строку для виконання рішення. 19.04.2021 винесено постанову про накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі та надано строк для виконання рішення у повному обсязі. 12.11.2021 направлено повідомлення до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення. Штрафи боржником сплачено не було.
Саме на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області покладено обов`язок щодо виконання рішення суду, однак у встановлений строк рішення суду виконано не було. Державним виконавцем вжито усіх можливих заходів виконання рішення суду немайнового характеру відповідно до ст.ст. 63, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження». Рішення немайнового характеру зобов`язального характеру без участі боржника виконати неможливо. Постанови від 12.11.2021 про закінчення виконавчих проваджень №№ 62708228, 64243474 було направлено ОСОБА_1 простим поштовим відправленням відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».
Позивач у судове засідання 04.02.2022 не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позовна заява містить клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача-1 та відповідач-2 у судове засідання 04.02.2022 не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до частини 3 статті 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у письмовому провадженні.
Ухвалою суду від 04.02.2022 задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою суду від 04.02.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-1 про залучення третьої особи, яке містилося у відзиві.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, наведені у відзиві, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року у справі № 804/204/5754/17 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 в розмірі 90 відсотків місячного заробітку на підставі інформації, наданої прокуратурою Дніпропетровської області від 14.03.2017 року № 18-140вих17. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати з 01.01.2016 ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 року в розмірі 90 відсотків місячного заробітку на підставі інформації, наданої прокуратурою Дніпропетровської області від 14.03.2017 № 18-140вих17, та виплатити різницю між сумами належної пенсії і фактично виплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2016. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 в розмірі 90 відсотків місячного заробітку, визначеного на підставі інформації прокуратури Дніпропетровської області від 21.11.2018 № 18-781вих18. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати з 01.11.2018 ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог статті 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 в розмірі 90 відсотків місячного заробітку на підставі інформації, наданої прокуратурою Дніпропетровської області від 21.11.2018 № 18-781вих18, та виплатити різницю між сумами належної пенсії і фактично виплаченої пенсії, починаючи з 01.11.2018 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Судове рішення набрало законної сили 09.07.2019.
28.10.2019 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 804/204/5754/17, який позивачем пред`явлено для виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
25.09.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Куліковською А.О. винесено постанову про накладання за невиконання без поважних причин рішення суду на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штрафу у розмірі 5100 грн, з наданням повторного 10-денного строку для виконання рішення.
13.11.2020 на адресу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області начальником відділу примусового виконання рішень направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України щодо невиконання рішення суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі № 804/204/5754/17 було відмовлено у задоволенні заяви Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення або зміну способу або порядку виконання рішення у справі № 804/204/5754/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Також судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі № 160/7318/20 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виявилися у проведені ОСОБА_1 з 08.07.2019 незаконного перерахунку пенсії у бік погіршення становища пенсіонера та зменшення відсоткового значення розміру пенсії вже після набрання рішенням суду від 06.06.2019 у справі №804/204/5754/17 законної сили. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 з 08.07.2019 пенсію у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 в розмірі 90 відсотків місячного заробітку на підставі інформації, наданої прокуратурою Дніпропетровської області від 21.11.2018 № 18-781вих18 та виплатити різницю між сумами належної пенсії і фактично виплаченої пенсії, починаючи з 08.07.2019. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Судове рішення набрало законної сили 27.10.2020.
18.12.2020 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 160/7318/20, який позивачем пред`явлено для виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
02.03.2021 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Биковим А.В. винесено постанову про накладання штрафу, якою за невиконання без поважних причин рішення суду накладено на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штраф у розмірі 5100 грн, з наданням 10-денного строку для виконання рішення.
02.03.2021 до відділу примусового виконання рішень надійшло повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про те, що на виконання рішення суду від 24.09.2020 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , за період з 08.07.2019 до 30.11.2020 сума доплати пенсії становить 104979,88 грн. Оскільки бюджетні асигнування Пенсійного фонду України на виконання рішень суду на поточний рік не переглянуті, доплата буде виплачена після виділення додаткових коштів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 у справі № 160/7318/20 було відмовлено у задоволенні заяви заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зміну способу та порядку виконання рішення у справі № 160/7318/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
12.11.2021 на адресу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області начальником відділу примусового виконання рішень направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України щодо невиконання рішення суду.
Не погодившись із прийнятими рішеннями про закінчення виконавчих проваджень і вважаючи, що відповідачами не вчинено всіх необхідних дій для виконання рішень суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».
За визначенням, наведеним частині першій статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
За приписами пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.
За приписами частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Частиною першою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
У цій справі спір стосується повноти заходів, вжитих державним виконавцем задля примусового виконання рішень суду на користь позивача, а також правомірності постанов про закінчення виконавчих проваджень.
Після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець перевірив виконання рішень боржником. У зв`язку з неповним виконанням судових рішень державний виконавець послідовно виніс дві постанови про накладення на боржника штрафів, попередив його про кримінальну відповідальність і надіслав до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.
Надалі через невиконання боржником рішень, які не може бути виконано без його участі, державний виконавець виніс постанови про закінчення виконавчих проваджень.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.
Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.
Відтак виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.
Верховним Судом у постанові від 13.12.2021 у справі 520/6495/20 викладено такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
З аналізу правових норм, які належить застосувати до спірних правовідносин, можна дійти висновку, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:
- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);
- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);
- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.
Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.
Водночас невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.
За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.
Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.
Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця, суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).
Суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваних постанов державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень рішення суду не лише залишились невиконаним, а й не будуть виконаними у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.
Частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).
Як встановлено судом, зазначені судові рішення виконано не у повному обсязі, отже відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки їх виконання у повному обсязі.
Юридична оцінка обставин справи дає підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними і скасування постанов від 12.11.2021 про закінчення виконавчих проваджень №№ 62708228, 64243474, оскільки їх винесено передчасно й за відсутності реального виконання судового рішення.
Водночас установлені обставини справи свідчать про те, що державний виконавець вчиняв юридично значущі дії задля виконання рішення суду. Їхній обсяг і характер не дають достатніх підстав вважати, що мала місце пасивна поведінка виконавця. Тому позовні вимоги про визнання бездіяльності протиправною не підлягають задоволенню.
За приписами частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» скасування постанови про закінчення виконавчого провадження спричинює його відновлення і у такому разі обов`язок вчинення дій, спрямованих на примусове виконання рішення, виконавець має в силу закону. Тому додаткове накладення на виконавця подібного обов`язку на підставі рішення суду, як про це просить позивач, є необґрунтованим і така вимога не може бути задоволена.
З огляду на це, позовні вимоги належить задовольнити частково.
Оскільки позивач ОСОБА_1 , на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-243, 245-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міхіної Ольги Іванівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міхіної Ольги Іванівни від 12.11.2021 про закінчення виконавчого провадження №62708228 з примусового виконання виконавчого листа № 804/204/5754/17, виданого 28.10.2019.
Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міхіної Ольги Іванівни від 12.11.2021 про закінчення виконавчого провадження № 64243474 з примусового виконання виконавчого листа № 160/7318/20, виданого 18.12.2020.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), місцезнаходження: 49101, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 56.

Відповідач 2: заступник начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міхіна Ольга Іванівна, місцезнаходження: 49101, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 56.

Повний текст рішення складено 04.02.2022.

Суддя В.В. Рянська