Справа № 420/21922/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.

за участі секретаря Сідлецької А.П. представника відповідача Копиці С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторметекспорт» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вторметекспорт» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області у якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.09.2021 року №24437/1807, мотивуючи це тим, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного ППР, яким встановлено завищення ТОВ «Вторметекспорт» від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду не прийнято до уваги, що товар вказаний позивачем у податковій накладній №1 не поставлявся, та гроші за нього не перераховувались, а тому підстави для реєстрації розрахунків коригування складених ТОВ «Вторметекспорт» на адресу ТОВ «ІСТ ОІЛС Україна» до податкової накладної №1 від 20.12.2018 року на суму ПДВ 9341628грн. відсутня.

Ухвалою від 24 листопада 2021 року відкрито позовне провадження та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Запропоновано сторонам надати на адресу Одеського окружного адміністративного суду, всі наявні в них докази, що підтверджують позовні вимоги, або заперечення.

Ухвалою суду від 29.12.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.01.2022 року 10год.00хв.

Відповідачем наданий до суду відзив, яким просять відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що викладені висновки в акті камеральної перевірки №17625/15-32-18-07 від 19.08.2021р. порушення ТОВ п.200.4 ст.200 ПКУ та Порядку що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового ) періоду декларації з ПДВ за червень 2021р. від 20.07.2021р. є вірними. За таких підстав податкове повідомлення - рішення є правомірним та обґрунтованим.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДПС в Одеській області (далі - відповідач) на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України та статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Вторметекспорт» податкова декларація з податку на додану вартість від 20.07.2021 року № звітний податковий період - червень 2021 року. За результатами перевірки складено акт від 19.08.2021 року за № 17625/15-32-18-07.

Проведеною перевіркою встановлено порушення п.200.4. ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду декларації з ПДВ на суму 9 341 628 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом складено:

податкове повідомлення - рішення від 29.09.2021 року №24437/1807, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення з ПДВ по декларації від 20.07.2021р. звітний період червень 2021р. на суму 9 341 628 грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Згідно із п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За вимогами п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відтак, податковий орган наділений правом проводити перевірки, одним із різновидів яких є камеральні перевірки.

Згідно п.185.1 ст. 185 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Податковим органом під час перевірки поданої декларації з ПДВ за червень 2021 року встановлено, що позивач до складу податкового кредиту звітного періоду -червень 2021 року у рядок 16 «значення рядка 21 попереднього звітного періоду» включив суму ПДВ 9 341 628грн. (сума ПДВ 9 341 628грн. задекларована у р.16.2 збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами поданих уточнюючих розрахунків)(а.с.76).

22.06.2021 року позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виправлених помилок за грудень 2018 року за №(а.с.78).

Згідно уточнюючого розрахунку, позивачем зменшено суму ПДВ по р.1.1 «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товарів на митну територію України» на суму 9 341 628грн. та збільшено р.21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» на 9 341 628грн(а.с.79).

Сума ПДВ 9 341 628грн. визначена за податковою накладною №1 яка складена позивачем 20.12.2018р. була прийнята контролюючим органом та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 14.01.2019р. на адресу ТОВ «ІСТ ОІЛС Україна».

У вказаній накладній у розділу «Б» вказано в опису товарів/послуг продавцякукурудза 3-го класу українського походження врожаю 2018р.; одиниця тонн; кількість -11611,532; обсяги постачання без врахування ПДВ 46 708 139,08грн.,; сума ПДВ 9 431 627,81грн.( а.с.31).

Водночас ТОВ «ІСТ ОІЛС Україна» якому була виписана податкова накладна №1 у поданій ним податковій декларації з ПДВ за грудень 2018 року у додатку 5 до декларації в Розділі «Податковий кредит» (п.49) також відобразив вказану суму 9 431 628грн. за контрагентом ТОВ «Вторметекспорт»(а.с.93).

Як пояснив позивач товар вказаний у податковій накладній №1 був складений внаслідок укладання між ТОВ «Вторметекспорт» як постачальником та ТОВ «ІСТ ОІЛС Україна» покупцем договору поставки сільськогосподарської продукції №11 від 30 листопада 2018 року за яким позивач зобов`язався поставити, а покупець оплатити кукурудзу врожаю 2018 року у кількості 40000м.т. в термін до 31.01.2019 року на умовах CPT термінал ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл».

Згідно п.4 Додаткової угоди до Договору №1 від 30.11.2018р. оплата за вказаний в додатковій угоді товар проводиться на наступних умовах: -80% -протягом 30 банківських днів з моменту реєстрації Постачальником податкової накладної; 20-% протягом 60 банківських днів з дати поставки товару та за умови надання Постачальником документів визначених умовами Основного Договору : реєстраційних документів, що визначені п.8.6. цього Договору(а.с.46).

Відповідно до п.8.6 Договору Постачальник забезпечує реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкової накладної та /або розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у відповідності до вимог податкового законодавства(а.с.45).

Позивач у позові зазначає, що постачання товару за договором поставки с/г продукції №11 від 30.11.2018р. не відбулось, товар не відвантажувався, оплата не проводилась, а податкова накладна виписана помилково, а тому ТОВ не повинно було дотримуватися вимог п.192.1 ст.192 ПКУ України, так як він розповсюджується на ситуації коли постачання вже здійснено, тоді як у них постачання не здійснювалось і не буде здійснюватися, з урахуванням того, що договір №11 від 30.11.2018 року розірвано за рішенням Господарського суду Одеської області від 12.05.2021р. по справі №916/503/21.

Разом з тим суд враховує, що у вказаному рішенні суду взагалі не досліджувалось питання розрахунків за договором, чи часткового його виконання, чи реституції та позиція відповідача ТОВ «ІСТ ОІЛС Україна» не викладалась у рішенні через його відсутність(а.с.47-50).

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Позивач обґрунтовує, свою позицію, тим, що абз.2 п.44.1 ст.44 ПКУ забороняє платникам формувати показники податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту, а тому він правомірно подав уточнюючу декларацію з ПДВ за грудень 2018р.

Проте суд враховує, що помилка у складання податкової накладної повинна підтверджуватися даними податкового та бухгалтерського обліку, проте матеріали справи не містять жодних документів бухгалтерського обліку в т.ч даних рахунку 361, актів звірок, з яких суду можливо встановити, що товар -кукурудза ані повністю, ані частково по вказаному договору протягом часу з дня укладання договору до теперішнього часу у будь якій кількості не відвантажувався, права чи обов`язки за цим договором третім особам не передавались, кошти на банківський рахунок позивача по договору №11 від 30.11.2018р. не надходили.

При цьому суд не залишає поза увагою, те що відобразили господарську операцію по податковій накладній №1 як позивач, так й його контрагент ТОВ «ІСТ ОІЛС Україна» , якому була виписана накладна на суму ПДВ 9 341 628грн. та включена ним до податкового кредиту у грудні 2018р. та доказів того, що ТОВ «ІСТ ОІЛС Україна» подавав уточнюючу декларацію по даній сумі матеріали справи не містять.

В матеріалах справи також відсутні відомості щодо порушення кримінальної справи щодо сторін договору №11 від 30.11.2018року за ухилення від сплати податків за ст.212 КПК України, які б підтверджували відсутність руху товару або коштів за вказаним договором.

Суд погоджується з тим, що платник податків не повинен включати до податкової декларації з ПДВ податкові зобов`язання в ЄРПН за помилково складеною податковою накладною, оскільки дані податкової звітності мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника податку, але це також повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами наданими сторонами суду.

Суд не приймає до уваги посилання на правову позицію ВС викладену в постанові по справі №813/841/18 від 30.09.2021р., так як податкова накладна щодо якої виник спір по справі 813/841/18 була заблокована податковим органом, тобто обставини по справі відрізняються від обставин по цій справі та не є тотожними.

Водночас, суд зауважує, що у разі помилкової виписки податкової накладної, законодавцем передбачено певний алгоритм дій для платників податків, направлених на усунення розбіжностей в податковому обліку платника у такому випадку.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПКУ податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно п.201.10 ст.201 ПКУ 201.10 при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до п.192.1 ст.192 ПКУ якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

При цьому, що згідно пункту 21 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, у разі здійснення коригування сум податкових зобов`язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 розділу V Податкового кодексу України постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

Порядок складання розрахунку коригування та його реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних аналогічний порядку, передбаченому для податкових накладних, крім випадків, передбачених цим Порядком.

У разі складання розрахунку коригування з метою виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, у розрахунку коригування зазначаються виправлені дані.

Підпунктом 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України передбачено, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивачем не вчинено дій щодо складання розрахунку коригувань до нібито помилково виписаної податкової накладної.

Суд звертає увагу представника позивача, що у випадку помилкової реєстрації податкових накладних, як зазначає позивач, законодавством передбачено обов`язок платника податків скласти розрахунок коригування до помилково складеної податкової накладної.

Відповідна позиція суду кореспондується з нормою п.192.1 ст. 192 ПК України.

Судом встановлено та позивачем не спростовано, що останній, посилаючись на помилкове виписування податкової накладної, не подавав до податкового органу на реєстрацію розрахунок коригування до складеної ним на адресу ТОВ «ІСТ ОІЛС Україна» податкової накладної №1 від 20.12.2018 року, та не довів суду помилковість її виписки, що свідчить про правомірність висновків відповідача.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що в ході судового розгляду справи підтверджено висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем п.200.4 ст.200 ПК України, а саме завищена сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового, та кредиту наступного звітного періоду декларації з ПДВ за червень 2021року від 20.07.2021року на суму 9 341 628 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст. 90); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 9); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 4 ст. 90).

Таким чином, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 29.09.2021 № 24437/1807, прийнято у відповідності до положень ч. 2 ст. 2 КАС України, через що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторметекспорт» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 29.09.2021 року №24437/1807 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст..ст.293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вторметекспорт» (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, буд.67/69)

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5).

Суддя Іванов Е.А.

.