Справа № 140/4343/21
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року ЛуцькСправа № 140/4343/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прилісненської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Прилісненської сільської ради (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 26.02.2021 №6/60 яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,82 га за межами населеного пункту села Галузія на території Прилісненської сільської ради Волинської області із бажаним місце розташування (згідно доданих графічних матеріалів) на земельній ділянці прощею 23,4425 (кадастровий номер :02:003:0372); зобов`язання надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,82 га за межами населеного пункту села Галузія на території Прилісненської сільської ради Волинської області із бажаним місце розташування (згідно доданих графічних матеріалів) на земельній ділянці прощею 23,4425 (кадастровий номер :02:003:0372).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач реалізовуючи своє право на безоплатне отримання земельної ділянки комунальної власності у власність, подав заяву до Прилісненської сільської ради на отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,98 га за межами населеного пункту села Галузія на території Прилісненської сільської ради Волинської області із бажаним місцем розташування (згідно доданих графічних матеріалів) на земельній ділянці площею 23,4425 (кадастровий номер :02:003:0372) та відповідно, надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної ділянки у власність

Рішенням Прилісненської сільської ради від 26.02.2021 №6/60, ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,82 га за межами населеного пункту села Галузія у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на яку виставляється на земельні торги. Позивач вважає дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на таке.

26.02.2021 відбулася шоста позачергова сесія Прилісненської сільської ради восьмого скликання. Згідно протоколу шостої позачергової сесії Прилісненської сільської ради Волинської області від 26.02.2021 під питанням №1 вирішувалося питання щодо затвердження порядку денного шостої позачергової сесії сільської ради восьмого скликання. Рішенням Прилісненської сільської ради Волинської області від 26.02.2021 №6/1 затверджено порядок денний, відповідно до якого: під №16 розглядалося питання «Про включення до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на які виставляються на земельні торги», а під питанням №60 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1 ». У свою чергу, рішенням Прилісненської сільської ради від 26.02.2021 №6/16 включено до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на які виставляться на земельні торги, земельні ділянки за межами населених пунктів на території Прилісненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області земельну ділянку площею 23.4425 га (кадастровий номер :02:003:0372), цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства. Разом з тим, згідно протоколу позачергової сесії Прилісненської сільської ради Волинської області восьмого скликання від 26.02.2021 за результатами голосування питання №6/60 прийнято проект рішення за основу і в цілому, як рішення ради; результати голосування: «за» - 15; «проти» - 0; «утримались»-0; «не голосували» - 0. Проте, як вбачається із результатів поіменного голосування, долученого до протоколу від 26.02.2021, підписи депутатів ради в кількості в 15 осіб поставлені саме під рішенням про надання дозволу на розроблення документації землеустрою для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1 , а не про відмову у наданні такого дозволу.

При цьому, зауважує, що черговість включення питань до порядку денного Регламентом сільської ради, затвердженим рішенням Прилісненської сільської ради від 25.11.2020 №1/7, не врегульовано. Зі змісту рішення ради № 6/16 від 26.02.2021 слідує, що підставою для розгляду питання про включення земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких виставляється на земельні торги, слугувало саме рішення постійної комісії з питань містобудування, будівництва земельних відносин, благоустрою та охорони природи. Однак, на думку представника позивача, подання заяви позивачем передувало прийняттю такого рішення постійної комісії Прилісненської сільської ради Волинської області з питань містобудування, будівництва земельних відносин, благоустрою та охорони природи та, в подальшому, підготовки проекту відповідного рішення сесії ради.

З урахуванням вищевикладених обставин, вважає, що розгляд питання під №16 про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на які виставляться на земельні торги, зокрема в частині земельної ділянки площею 23.4425 га (кадастровий номер :02:003:0372), цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, створено «штучно» для існування підстав для подальшої відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняття відповідного рішення під №60.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.28).

У відзиві на позовну заяву від 12.05.2021 №555/02-10/2-21 (а.с.33-37) відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що шоста позачергова сесія Прилісненської сільської ради відбулася 26.02.2021. Порядок денний шостої позачергової сесії було затверджено рішенням №6/1, яким встановлено порядок розгляду питань винесених на сесію. Жодних заперечень чи зауважень щодо порядку денного не надходило, тому доводи позивача про штучність створення підстав для затвердження порядку денного є необґрунтованими та безпідставними. Вказує, що на підставі заяви позивача на розгляд шостої позачергової сесії Прилісненської сільської ради було винесено питання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 . Дана заява разом із проектом рішення була розглянута постійною комісією з питань містобудування, будівництва, земельних відносин, благоустрою та охорони природи та відповідно до витягу із протоколу комісії було встановлено такі обставини: згідно попереднього рішення комісії вказана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на які виставляється на земельні торги; вказана у заяві ділянка, підпадає під дію Спеціального дозволу на користування надрами від 02.02.2017 виданому, КП «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради та знаходиться у межах контурів ліцензійного дозволу №6172 ділянка Маневицька-1 (площа Галузія). Зважаючи на вище наведене комісією з питань містобудування, будівництва, земельних відносин, благоустрою та охорони природи було рекомендовано винести на сесію Прилісненської сільської ради проект рішення яким у констатуючій частині рішення зазначити наступне: «Відмовити громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1.980 га за межами населеного пункту села Галузія на території Прилісненської сільської ради Волинської області із бажаним місцем розташування (згідно доданих графічних матеріалів) на земельній ділянці площею 23.4425 (кадастровий номер :02:003:0372). Відтак вважає, що оскаржуваним рішенням № 6/60 правомірно відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1.82 га за межами населеного пункту села Галузія на території Прилісненської сільської ради Волинської області із бажаним місцем розташування (згідно доданих графічних матеріалів) на земельній ділянці площею 23.4425 (кадастровий номер :02:003:0372). Також відповідач зазначив, що на шостій позачерговій сесії Прилісненської сільської ради розглядалась не лише заява позивача щодо надання земельної ділянки у власність, а також громадян із інших населених пунктів, яким було відмовлено на тих самих законних підставах. Зважаючи на вище наведене доводи позивача щодо штучного створення та перешкод в задоволенні його заяви про надання земельної ділянки є безпідставними. Просив у задоволенні позову відмовити.

Крім того, у додатках до відзиву на позовну заяву наявне клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін (а.с.38).

20.05.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення (збільшення) підстав позову (а.с.136)

Також, 26.05.2021 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №140/4994/21 (а.с.143-144).

Ухвалою суду від 24.05.2021 зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №140/4994/21 (а.с.145-146).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі №140/4994/21, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2021 в задоволенні позову відмовлено (а.с.150-158).

Ухвалою суду від 06.12.2021 поновлено провадження у даній справі (а.с.159).

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Щодо клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Відповідно до пункту 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною дев`ятою статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Зазначені положення кореспондуються з приписам статті 162 КАС України, відповідно до яких, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову; відзив, зокрема, повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права та перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання; копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду; до відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

З наведеного слідує, що пояснення сторін, надані в ході судових засідань не є доказами в розумінні приписів статті 72 КАС України, в той час як судом рішення приймається на підставі тих доказів, з якими ознайомлені усі учасники справи та відносно яких, у разі сумнівів в їх достовірності, необхідності уточнення будь-яких даних, сторони мають право подати письмові заяви по суті справи.

Крім того, Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Відтак, на думку суду, оскільки дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, тому відсутні підстави для розгляду цієї справи в судовому засіданні, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом сторін слід відмовити.

Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

11.02.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до Прилісненської сільської ради із заявою, в якій просив надати у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,98 га та, відповідно, надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на території Камінь-Каширського району Волинської області, в межах населеного пункту с. Галузія. До вказаної заяви позивач додав, графічний матеріал, на якому вказано бажане місце розташування земельної ділянки та копію документа що посвідчує особу (ідентифікаційний код, паспорт) (а.с.10).

Рішенням Прилісненської сільської ради восьмого скликання від 26.02.2021 №6/60 відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9800 га за межами населеного пункту села Галузія на території Прилісненської сільської ради Волинської області із бажаним місцем розташування (згідно доданих графічних матеріалів) на земельній ділянці площею 23,4425 (кадастровий номер :02:003:0372) у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на яку виставляється на земельні торги (а.с.18).

Позивач, вважаючи протиправним рішення Прилісненської сільської ради від 26.02.2021 №6/60, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

За змістом частин першої, другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з підпунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Частинами шостою, сьомою статті 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Правовий аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проте, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №813/481/17, від 18.10.2018 справі №527/43/17, від 25.02.2019 у справі №347/964/17 та від 22.04.2019 у справі №263/16221/17.

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 134 ЗК України визначено випадки, коли земельні ділянки державної або комунальної власності не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Як передбачено частинами першою третьою статті 135 ЗК України, земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Згідно з частинами першою-третьою статті 136 ЗК України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відтак, Прилісненська сільська рада як розпорядник земель комунальної власності є організатором земельних торгів та відповідно до вимог чинного законодавства наділена повноваженнями визначати перелік земельних ділянок комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги. При цьому, законодавцем чітко визначено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. Така правова позиція відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 29.05.2019 у справі №2040/7204/18, від 24.09.2020 у справі №805/3195/17-а, 22.04.2020 у справі №823/1267/16, від 22.10.2020 у справі №823/1267/16.

Як встановлено судом, підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стало те, що земельна ділянка, орієнтовною площею 1,9800 га із бажаним місцем розташування (згідно доданих графічних матеріалів) є частиною земельної ділянки площею 23,4425 (кадастровий номер :02:003:0372), яка, в свою чергу, включена до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на яку виставляється на земельні торги.

Так, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Прилісненської сільської ради восьмого скликання від 26.02.2021 №6/16 включено до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на які виставляються на земельні торги, зокрема, земельну ділянку за межами населених пунктів на території Прилісненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області площею 23,4425 га (кадастровий номер :02:003:0372), цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, судом також встановлено, що рішення Прилісненської сільської ради восьмого скликання від 26.02.2021 №6/16 в частині включення до такого переліку земельної ділянки площею 23.4425 га (кадастровий номер :02:003:0372), цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, було оскаржено позивачем а також ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі № 140/4994/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2021, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Прилісненської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.

У мотивувальній частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі № 140/4994/21 суд зазначив, що відповідачем Прилісненською сільською радою доведено правомірність включення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права оренди на яку виставлені на земельні торги. Відтак, суд дійшов висновку, що, приймаючи рішення від 26.02.2021 №6/16 «Про включення до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на які виставляється на земельні торги» в частині включення до переліку земельних ділянок комунальної власності для продажу на земельних торгах земельної ділянки за кадастровим номером :02:003:0372, відповідач діяв у відповідності до вимог ЗК України. При цьому, порушення порядку включення даної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на які будуть виставлені на земельні торги судом не було встановлено.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, на момент розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та прийняття відповідачем рішення з цього питання від 26.02.2021 №6/60, земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0372 було включено до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги згідно рішення Прилісненської сільської ради восьмого скликання від 26.02.2021 №6/16, при цьому, правомірність включення вказаної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права оренди на яку виставлені на земельні торги, підтверджено рішенням суду в іншій справі, що набрало законної сили.

В силу приписів частини третьої статті 136 Земельного кодексу України включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Посилання представника позивача на те, що подання заяви позивачем про надання дозволу на розробку проекту землеустрою передувало прийняттю рішення постійної комісії Прилісненської сільської ради Волинської області з питань містобудування, будівництва, земельних відносин, благоустрою та охорони природи, яке стало підставою для розгляду питання про включення земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких виставляється на земельні торги, та, в подальшому, для підготовки проекту відповідного рішення сесії ради, відтак, на її думку, відповідачем навмисно створено підстави для подальшої відмови у наданні позивачу такого дозволу, суд не бере до уваги, з огляду на те, що факт подання заяви позивачем раніше прийняття вказаного вище рішення постійної комісії не може передувати прийняттю відповідного рішення, оскільки як і вказано у позовній заяві, черговість включення питань до порядку денного Регламентом ради не врегульовано. При цьому, дії щодо формування порядку денного сесії ради не є предметом даного судового розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходив із того, що статтею 139 КАС України не передбачено відшкодування позивачеві витрат зі сплати судового збору у випадку відмови у позові.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Прилісненська сільська рада Волинської області (44614, Волинська область, село Прилісне, вулиця Сойне, будинок 6Б, ).

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський