Справа № 460/8446/20
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
27 січня 2022 року м. Рівне №460/8446/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.В. Друзенко розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін заяву :
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду,
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 доплати до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ починаючи з 17 липня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 починаючи з 17.07.2018 доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Судове рішення набрало законної сили 22 березня 2021 року.

07.05.2021 видано виконавчий лист, якими зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 починаючи з 17.07.2018 доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

17.01.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 18.12.2020 року по справі №460/8446/20 щодо нарахування ОСОБА_1 підвищення до пенсії за період з 17.07.2018 року по 21.03.2021 року та щодо подальшого не нарахування та не виплати з 22.04.2021 року як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із застосуванням для розрахунку розміру двох прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, а не з розрахунку двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік); постановити окрему ухвалу суду.

Ухвалою суду від 18.01.2022 року заяву призначено до розгляду на 27 січня 2022 року в порядку письмового провадження без виклику сторін. Зобов`язано відповідача подати до суду письмові пояснення щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсії позивача та правової позиції по предмету розгляду.

Відповідач у встановлений судом строк не подав до суду письмові пояснення (заперечення) щодо предмета розгляду.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до статті 229 КАС України.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із запитом про надання інформації щодо виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду 18 грудня 2020 року по адміністративній справі № 460/8446/20.

У відповідь на вказаний запит поштовою кореспонденцією позивачем отримано від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області лист №9587-9243/П-02/8-1700/21 від 24.09.2021 року, в якому зазначено що на виконання вказаного рішення суду, проведено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 17.07.2018 по 21.03.2021, та нараховано доплату в сумі 113336,39 грн., яка буде виплачена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Та вказано, що вищевказаним рішенням суду від 18.12.2020 року зобов`язань на органи Пенсійного фонду України щодо проведення в подальшому перерахунку пенсії не покладено.

Позивачем зроблено власний розрахунок розміру доплати до пенсії за період з 17.07.2018 року по 21.03.2021 року згідно рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.12.2021 року по справі №460/8446/20, відповідно до якого розмір доплати до пенсії має складати 288681,90 грн та зазначено, що різниця між власним розрахунком і розрахунком проведеним ГУ ПФУ в Рівненській області складає 175345,51грн.

Як встановлено зі змісту відповіді пенсійного органу від 24.09.2021 року відповідачем подано пояснення на заяву, у яких зазначено, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 у справі №460/8446/20 проведено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Нараховані пенсійні кошти, згідно вищезазначеного рішення, за період з 17.07.2018 по 21.03.2021 року в сумі 113336,39 грн., виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року (2018), а не з мінімальної заробітної плати та будуть виплачені за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Суд зазначає, що відповідачем невірно проведене нарахування доплати, оскільки таке нарахування повинне проводитися з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, установленої Законом про Державний бюджет на відповідних рік.

Так, з 01.01.2018 розмір мінімальної заробітної плати становить 3723,00 грн, отже місячний розмір доплати становить 7446,00 грн, з 01.01.2019 розмір мінімальної заробітної плати становить 4173,00 грн, отже місячний розмір доплати становить 8346,00 грн, з 01.01.2020 розмір мінімальної заробітної плати становить 4723,00 грн, отже місячний розмір доплати становить 9446,00 грн, з 01.09.2020 розмір мінімальної заробітної плати становить 5000,00 грн, місячний розмір доплати - 10000,00 грн, з 01.01.2021 розмір мінімальної заробітної плати становить 6000,00 грн, місячний розмір доплати - 12000,00 грн, проте відповідачем такого нарахування не проведено проведено у меншому розмірі.

Суд констатує, також що обмеження пенсійним органом строку нарахування та виплати доплати до пенсії у порядку статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (по 21.03.2021) є протиправним.

Так, судовим рішенням визначається дата, з якої позивачу слід нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і виплата такого підвищення не повинна обмежуватися кінцевою датою.

Верховний Суд України у своїх постановах від 23.04.2012 №21-239а11 та від 19.03.2013 № 21-53а13 вказав, що оскільки з самого визначення поняття пенсія випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Тому застосування відповідачем обмеження строку нарахування та виплати підвищення до пенсії до 21.03.2021 року є протиправним.

Щодо нарахування доплати до пенсії, виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не з двох мінімальних заробітних плат, суд зазначає таке.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у зразковій справі №240/4937/18 зазначено, що Конституційний Суд України у Рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012, крім іншого, вирішив:

- в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України;

- в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 БК України та пункту 2 частини першої статті 9 КАС України в системному зв`язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності.

У постанові від 18.03.2020 у зразковій справі №240/4937/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 №3-рп/2012 не надає права Кабінету Міністрів України зменшувати розмір виплати пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом №796-ХІІ, а Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України у разі, якщо законом прямо не передбачено розмір таких виплат.

Із 17.07.2018 відновлено дію статті 39 Закону №796-ХІІ у редакції, що діяла до 01.01.2015 в частині, яка не змінена Законом України від 04.02.2016 №987-VIII Про внесення зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стаття 39 Закону №796-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2015 (а саме: в редакції від 09.07.2007), була викладена так: Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; - у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати. Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи вказаний вище спір, Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку щодо застосування розміру доплати до пенсії дві мінімальні заробітні плати.

Тому, виконуючи рішення суду у справі №460/78446/20 відповідач зобов`язаний застосовувати розмір доплати дві мінімальні заробітні плати.

За правилами статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов висновку про порушення з боку відповідача норм чинного законодавства при виконанні рішення суду у справі №460/8446/20, а тому у даному випадку наявні усі правові підстави для застосування заходів судового контролю у порядку статті 383 КАС України.

Керуючись статтями 248, 256, 294, 295, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі №460/8446/20 за її заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 щодо установлення кінцевого строку нарахування та виплати доплати до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не з двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень.

Установити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області тридцятиденний строк з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання .

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 27.01.22

Суддя Н.В. Друзенко