Справа № 420/22131/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними рішень та дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

1. визнати протиправними рішення та дії відповідача в березні 2020 року стосовно переведення виплати пенсії позивачки, яка проживає за кордоном, з визначеного позивачкою банківського рахунку в Ощадбанку на відділення поштового зв`язку 66304 та припинення виплати пенсії позивачці з 01.09.2020 у зв`язку з неотриманням;

2. визнати рішення та дії відповідача стосовно відмови у поновленні виплати пенсії позивачки з 03.2020 року на її банківський рахунок в Ощадбанку протиправними;

3. зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії позивачці з 03.2020 року на визначений нею банківський рахунок та виплатити недоотримані пенсійні кошти позивачки з перерахунком на момент виплати та з компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

15.10.2012 року Котовським міськрайонним судом Одеської області була винесена постанова в адміністративній справі №1516/4247/2012, якою було вирішено зобов`язати Управління пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області відновити з 21 серпня 2012 року ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, нарахувавши її розмір у відповідності із діючим на час відновлення законодавством.

Позивачка відкрила рахунок у ТВБВ №10015/0365 філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк", поточний рахунок № НОМЕР_1 , реквізити рахунку позивачки були передані відповідачу.

04.01.2018 року відповідач у своєму листі №67/Я-2 повідомив, що виплату пенсії відновлено з 08.12.2017 року, нараховано борг з 08.12.2017 року по 31.01.2018 року у сумі 2029,75 грн., який буде перераховано на поточний рахунок гр. ОСОБА_1 , при нарахуванні на лютий місяць 2018 р. Саме з 02.2018 року відповідач почав здійснювати виплати поточної пенсії на рахунок позивачки в Ощадбанку.

29.04.2021 року представник позивачки звернувся до відповідача із запитом стосовно виплати пенсії ОСОБА_1

12.05.2021 року відповідач в своєму листі №7593-7546/З-02/8-1500/21 повідомив, що через те, що ОСОБА_1 не з`являлася на ідентифікацію, виплата пенсії з 01.03.2020 була переведена через поштове відділення 66304, а з 01.09.2020 припинена, та що для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до відділу обслуговування громадян №13 (сервісний центр) з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків та заявою про виплату пенсії через банківську установу.

04.08.2021 року представник позивачки за допомогою веб-порталу ПФУ направив до відповідача апостильовану та нотаріально завірену заву позивачки про поновлення виплат пенсії на поточний банківський рахунок з реквізитами ІВАN № НОМЕР_2 разом з довіреністю.

19.08.2021 року відповідач в своєму листі №14362-14892/З-02/8-1500/21 відмовив у виплаті пенсії на підставі вимоги про необхідності особистого звернення позивачки до відповідача.

Позивач вважала, що для відновлення виплати на банківський рахунок вона має право звертатися до відповідача не особисто, а діючи через своїх представників по довіреності, саме так, як вона могла б звертатися до відповідача через свого представника по довіреності з приводу поновлення чи призначення її пенсії.

Ухвалою від 22.11.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

30.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.06.1993 року відповідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулася до місцевого Пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії за віком.

З вищевказаної дати та фактично по 01.09.2020 року позивачу нараховувалася пенсія, але у зв`язку з тим, що фактичне місце проживання позивача в дійсний момент: м. Ашкелон - Ізраїль, пенсійні виплати у зв`язку з діючим законодавством були призупинені до виконання позивачем відповідних дій.

Листом Головного управління, управління обслуговування громадян Подільського відділу звернення громадян (сервісний центр) позивачу були надані вичерпні роз`яснення по спірним питанням дійсної позовної заяви, в яких зазначено, що для поновлення виплати пенсії через банківську установу, є необхідність особистого звернення до управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Подільськ, вул. Шкільна 26, каб. 1) до 25 січня 2020 року для подачі нової заяви, та доведено позивачу, що у разі не звернення до Пенсійного фонду, з лютого 2020 року виплату пенсії буде переведено на поштове відділення.

Оскільки Позивач не з`явився на ідентифікацію, виплата пенсії з 01.03.2020 року була переведена через поштове відділення 66304, а з 01.09.2020 року припинена.

Листами Головного управління №7593-7546/3-02/8-1500/21 від 12.05.2021 року №14362-14892/3-02/8-1500/21 від 19.08.2021 року представника позивача було повідомлено, що згідно п.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (зі змінами та доповненнями), заява на поновлення виплати пенсії, подається заявником особисто до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр), що позивачем зроблено не було.

З наведеного вбачається, що Головне управління діяло на законних підставах, стосовно спірних питань предмету дійсного позову.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, місце проживання - АДРЕСА_1 .

15.10.2012 року Котовським міськрайонним судом Одеської області була прийнята постанова по справі №1516/4247/2012, якою зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області відновити з 21 серпня 2012 року ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, нарахувавши її розмір у відповідності із діючим на час відновлення законодавством (а.с. 69).

Позивачка відкрила рахунок у ТВБВ №10015/0365 філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк", поточний рахунок № НОМЕР_1 , реквізити рахунку позивачки були передані відповідачу.

04.01.2018 року відповідач у своєму листі №67/Я-2 повідомив, що виплату пенсії ОСОБА_1 відновлено з 08.12.2017 року, нараховано борг з 08.12.2017 року по 31.01.2018 року у сумі 2029,75 грн., який буде перераховано на поточний рахунок ОСОБА_1 , при нарахуванні на лютий місяць 2018 р. З лютого 2018 року відповідач почав здійснювати виплати поточної пенсії на рахунок позивачки в Ощадбанку (а.с. 15).

29.04.2021 року представник позивачки Меламед В. звернувся до відповідача із запитом стосовно виплати пенсії ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідач листом від 12.05.2021 року за №7593-7546/З-02/8-1500/21 повідомив, що через те, що ОСОБА_1 не з`являлася на ідентифікацію, виплата пенсії з 01.03.2020 була переведена через поштове відділення 66304, а з 01.09.2020 припинена, та що для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до відділу обслуговування громадян №13 (сервісний центр) з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків та заявою про виплату пенсії через банківську установу (а.с. 17).

04.08.2021 року представник позивачки Меламед В. за допомогою веб-порталу ПФУ направив до відповідача апостильовану та нотаріально посвідчену заяву позивачки про поновлення виплат пенсії на поточний банківський рахунок з реквізитами ІВАN № НОМЕР_2 разом з довіреністю.

Листом від 19.08.2021 року за №14362-14892/З-02/8-1500/21 відповідач відмовив у виплаті пенсії на підставі вимоги про необхідність особистого звернення позивачки до відповідача (а.с. 23).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІVвтратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Отже, позивачка, як громадянка України, має право на виплату призначеної їй пенсії незалежно від фактичного місця проживання.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 року у справі №812/564/18, від 05.02.2020 року у справі №501/28/17.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1) (далі - Порядок №22-1).

За змістом пунктів 1.2, 1.5 Порядку № 22-1 заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Тобто, законодавцем передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.

Як вбачається з матеріалів справи, до відповідача звертався представник позивачки - В. Меламед на підставі нотаріально посвідченої довіреності з проставленим апостилем.

За таких обставин, висновок відповідача щодо порушення позивачкою вимог пункту 1.5 Порядку №22-1 та необхідності особисто звернутися із заявою на поновлення пенсії, суд вважає безпідставним.

Статтею 16 Закону №1058-IV встановлено право застрахованої особи обирати порядок здійснення виплати пенсії та право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Позивачка обрала порядок і спосіб - виплату пенсії на її рахунок в Ощадбанку.

На підставі положень ч.1 ст.47 Закону №1058-IV виплата пенсії через поштове відділення можливе лише за умови, якщо пенсіонер проживає саме в Україні.

Діюче законодавство не передбачає можливості виплати пенсії на поштове відділення в Україні пенсіонерам, що в Україні не проживають.

Обов`язок відповідача повідомити позивачку про виплату її пенсії на поштове відділення прямо передбачений п.1.9 Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку, затвердженої наказом від 28.04.2009 року за №464/156, відповідно до якої дата виплати пенсій повідомляється одержувачу органом Пенсійного фонду, який здійснював нарахування, а також працівниками поштового зв`язку при першій виплаті.

Доказів надіслання такого повідомлення позивачу відповідач не надав.

Суд бере до уваги доводи позивача, що відповідач протиправно створив обставини, коли позивачка, не знаючи, що її пенсія переводиться на поштове відділення, не отримала її, і відповідач протиправно припинив її виплату.

Отже, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача стосовно переведення з березня 2020 року виплати пенсії ОСОБА_1 , яка проживає за кордоном, з визначеного нею банківського рахунку на відділення поштового зв`язку 66304, та припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2020 року у зв`язку з неотриманням, а також протиправність дій стосовно відмови у поновленні виплати пенсії позивачки з березня 2020 року на її банківський рахунок в Ощадбанку.

За таких обставин, слід зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з березня 2020 року на визначений нею банківський рахунок та виплатити недоотримані пенсійні кошти позивачки з перерахунком на момент виплати.

При цьому, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог в частині визнання протиправними рішень відповідача, оскільки доказів прийняття відповідачем будь-яких рішень та реквізитів цих рішень (дати, номеру), які позивач просить визнати протиправними, позивач суду не надав.

Також суд зазначає, що виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється лише у випадках, якщо відповідні виплати були нараховані, проте не виплачені.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Між тим, як встановлено судом, нарахування пенсійних виплат позивачу було припинено та не здійснювалося, що свідчить про відсутність законних підстав для виплати компенсації, та про передчасність цих заявлених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ст.ст. 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд.83, м. Одеса, 65107, ) - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно переведення з березня 2020 року виплати пенсії ОСОБА_1 , яка проживає за кордоном, з визначеного нею банківського рахунку на відділення поштового зв`язку 66304, та припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2020 року у зв`язку з неотриманням.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно відмови у поновленні виплати пенсії позивачки з березня 2020 року на її банківський рахунок в Ощадбанку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з березня 2020 року на визначений нею банківський рахунок та виплатити недоотримані пенсійні кошти позивачки з перерахунком на момент виплати.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів