Справа № 200/880/22
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року Справа№200/880/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Військова частина НОМЕР_1 , про скасування постанови державного виконавця при примусовому виконанні про закінчення виконавчого провадження №66174669,

встановив:

17.01.2022 ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) позивач, звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (місцезнаходження: вул. Тернопільська, буд. 13/2, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ) скасувати постанову головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гураєвського Миколи Миколайовича від 23.12.2021 про закінчення виконавчого провадження №66174669 з примусового виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2020 у справі №200/7613/19-а.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.01.2022 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення її недоліків.

01.02.2022 позивач у встановлений судом строк усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.02.2022 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням статті 287 КАС України, судове засідання призначено на 15.02.2022. Залучено Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

07.02.2022 та 14.022022 до суду надійшов відзив на адміністративний позов.

15.02.2022 позивач у судове засідання не прибув, докази належного повідомлення про розгляд справи містяться в її матеріалах.

В судове засідання 15.02.2022 представник відповідача не прибув, докази належного повідомлення про розгляд справи містяться в її матеріалах. Разом з тим, у відзиві на позовну заяву просив провести розгляд справи без участі його представника.

Представник третьої особи, повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, до суду не прибув, заяв або клопотань не подавав.

Сторони про відкриття провадження у справі та про дату судового засідання були повідомлені судом належним чином, а саме було проінформовано засобами електронної пошти та поштою, про що свідчать відповідні роздруківки, долучені до матеріалів справи. Згідно з нормами пункту 1 частини першої статті 127 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) часом вручення повістки вважається день отримання судом повідомлення про доставляння судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Отже, сторін повідомлено про розгляд справи з дотриманням положень статті 269 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті в письмовому провадженні.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив) (частина перша статті 269 КАС України).

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням у справі №200/7613/19-а, яке набрало законної сили, задоволено його позовні вимоги до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошової компенсації. На виконання вказаного судового рішення 11.02.2020 судом видано виконавчий лист, який пред`явлено позивачем до відділу виконавчої служби. Військовою частиною надано розрахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік у кількості 37 днів, з якого вбачається, що він зроблений не на підставі Порядку №100. Однак 23.12.2021 відповідачем закінчено виконавче провадження у зв`язку з виконанням боржником судового рішення у повному обсязі. Позивач вважає винесення вказаної постанови передчасним, оскільки розрахунок присудженої до виплати позивачу заборгованості відповідачем зроблено з порушенням вимог законодавства. Позивач вказує, що замість належних йому до виплати 16768,49 грн. йому фактично виплачено 9332,14 грн. Вказує, що боржник при виконанні судового рішення помилково взяв за розрахункову величину суму грошового забезпечення за 1 місяць та поділив його на кількість календарних днів у місяці, адже відповідно до вимог Порядку №100 сума належної позивачу до сплати грошової компенсації за невикористану відпустку розраховується виходячи з виплат за останні 12 місяців перед її наданням. Зауважує, що в разі незрозумілості резолютивної частини судового рішення відповідач мав можливість звернутись до суду із заявою про його роз`яснення.

Відтак, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження та постановою про закриття виконавчого провадження №66174669 від 23.12.2021, вважає, що станом на час закриття виконавчого провадження, державний виконавець не отримав нових фактів та доказів щодо сплати боргу, тому вважає закриття виконавчого провадження передчасним.

Беручи до уваги наведене, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач через Відділ документообігу та архівної роботи суду надав, витребувані судом докази та відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого останнім вказано про безпідставність позовних вимог. Відповідач зазначає, що 02.09.2021 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшов лист від військової частини НОМЕР_4 , в якому повідомлялось, що ОСОБА_1 нараховано і виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік у кількості 37 днів, виходячи з грошового забезпечення з посади командира 1 відділення 3 групи спеціального призначення 4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 станом на день звільнення з військової служби 16.09.2017. На підтвердження цього факту надано платіжне доручення №300 від 21.02.2020, розрахунково-платіжна відомість №46, реквізити отримувача, витяг з наказу командира. Відповідно до вказаних обставин винесено оскаржувану у справі постанову про закінчення виконавчого провадження. Вказує, що державний виконавець не розраховує належні стягувачеві суми коштів самостійно, а отримує всі необхідні документи від боржника. Також посилається на те, що ані при подачі заяви про відкриття виконавчого провадження, ані під час виконавчих дій від стягувача не надходили заяви про те, що він не погоджується з нарахованою військовою частиною сумою компенсації. Таким чином, відповідач вважає, що спірну у справі постанову винесено на законних підставах в порядку Закону України «Про виконавче провадження». Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа ставлення до позовних вимог не висловила.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого Рокитнівським РВ УМВС України в Донецькій області 05.07.2010.

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_6 виданим Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_7 28.04.2015.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2021 у справі №200/7613/19-а, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, в кількості 42 дні, виходячи з грошового забезпечення з посади командира 1 відділення 3 групи спеціального призначення 4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, станом на день звільнення з військової служби, 16.09.2017 в сумі 19034,50 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/7613/19-а від 21.01.2020 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України задоволено частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у справі № 200/7613/19-а скасовано частково.

Прийнято нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошової компенсації задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, в кількості 37 днів, у зв`язку із звільненням з військової служби у запас.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2018 року по 2019 рік, в кількості 12 днів, у зв`язку із звільненням з військової служби у запас.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, в кількості 37 днів, виходячи з грошового забезпечення з посади командира 1 відділення 3 групи спеціального призначення 4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, станом на день звільнення з військової служби, 16.09.2017.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України (нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2018 року по 2019 рік, в кількості 12 днів, виходячи з грошового забезпечення з посади командира 1 відділення 3 групи спеціального призначення 4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, станом на день звільнення з військової служби, 25.03.2019.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 17.09.2014 по 16.09.2017.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 17.09.2014 по 16.09.2017.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо не проведення повного розрахунку на час звільнення ОСОБА_1 та стягнути з військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.03.2019 по 19.08.2019 в сумі 67 904 (шістдесяти семи тисяч дев`ятсот чотирьох гривень) 10 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 1152 (однієї тисячі ста п`ятдесяти двох гривень) 60 копійок.

11.02.2020 Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №200/7613/19-а.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2017 рік у сумі 7 436,26 грн.; зобов`язати нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2018 року по 2019 рік у сумі 478,09 грн; - зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 17.09.2014 по 16.09.2017 у сумі 10 428,44 грн.

Ухвалою суду від 04.08.2020 закрито провадження у справі №200/5364/20-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії. Суд вказав, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

19.07.2021 позивач звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду, Першого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020 у справі №200/7613/19-а.

Постановою державного виконавця Першого відділу держаної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 29.07.2021 №66174669 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №200/7613/19-а, виданого 11.02.2020, щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, в кількості 37 днів, виходячи з грошового забезпечення з посади командира 1 відділення 3 групи спеціального призначення 4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, станом на день звільнення з військової служби, 16.09.2017.

29.07.2021 головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сотніковою Катериною Валентинівною в межах виконавчого провадження №66174669 винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Військовою частиною НОМЕР_4 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) направлено листа від 20.08.2021 №2501, в якому повідомлено, що рішення суду виконано військовою частиною добровільно, у зв`язку з чим є підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. До вказаного листа додано копії платіжних доручень від 21.02.2020 №300, 301, розрахунково-платіжної відомості №46 від 24.02.2020, витягу з наказу від 25.02.2020 №44, довідки банківських реквізитів карткового рахунку ОСОБА_2

07.10.2021 головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сотніковою Катериною Валентинівною в межах виконавчого провадження №66174669 прийнята постанова про стягнення виконавчого збору.

23.12.2021 державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у виконавчому провадженні №66174669 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з нарахуванням та виплатою ОСОБА_1 грошової компенсації згідно з розрахунково-платіжною відомістю №46 та платіжним дорученням №300 від 21.02.2020.

Не погоджуючись з вказаною постановою державного виконавця, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з розрахунково-платіжною відомістю №46 на виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, індексації грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 , компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як УБД за період з 2015 року по 2017 рік (за 37 днів) складає 9332,14 грн.

В матеріалах справи наявна копія розрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, відповідно до якого грошове забезпечення станом на день звільнення складає 7566,60 грн., середньоденне грошове забезпечення 252,22 грн. (7566,60 грн. / 30 діб), компенсація за відпустку УБД з 2015 року по 2017 рік (37 діб) 9332,14 грн. (252,22 грн. * 37 діб).

Судом встановлено, та не заперечується сторонами у справі, що боржником у виконавчому провадженні №66174669 є Військова частина НОМЕР_1 Збройних Сил України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ), яка була перейменована у Військову частину НОМЕР_4 .

Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення №300 від 21.02.2020 Військовою частиною НОМЕР_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , перераховано на рахунок ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_9 , грошові кошти у сумі 82477,52 грн., призначення платежу: грошове забезпечення військовослужбовця за лютий 2020 року для зарахування ОСОБА_2 , що не оскаржується сторонами.

Обставини виплати позивачу суми компенсації за невикористані 37 діб відпустки як учаснику бойових дій у розмірі 9332,14 грн. не є спірними між сторонами у справі.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII, у редакції, чинній на час спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За приписами статті 15 Закону №1404-VIII боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до положень частин п`ятої , шостої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону № 1404-VIII, згідно з частиною першою якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що примусове виконання судових рішень підлягає здійсненню на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові державного виконавця від 23.12.2021 про закінчення виконавчого провадження №66174669 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом, суд враховує наступне.

Спірними питаннями, які підлягають з`ясуванню для встановлення наявності підстави для закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, є зміст рішення згідно з виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню, та підтвердження факту його повного виконання.

Як вбачається з резолютивної частини постанови Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/7613/19-а від 21.01.2020 військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, в кількості 37 днів, виходячи з грошового забезпечення з посади командира 1 відділення 3 групи спеціального призначення 4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, станом на день звільнення з військової служби, 16.09.2017.

При цьому, в мотивувальній частині вказаного судового рішення щодо цієї частини позовних вимог суд послався на приписи пункту 5 розділу XXXI Порядку №260, за якими військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні.

Суд враховує, що Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Цей Порядок №260 є спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до пункту 6 розділу XXXI Порядку №260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

За приписами статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Оскільки спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює питання виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України є саме Порядок №260, то при розрахунку суми компенсації за невикористані дні додаткової відпустки застосуванню підлягає саме цей нормативно-правовий акт, про що також зазначено в мотивувальній частині постанови Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/7613/19-а від 21.01.2020.

Суд критично оцінює посилання позивача як на підставу обґрунтування позовних вимог на те, що в мотивувальній частині Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/7613/19-а від 21.01.2020 міститься вказівка на положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок № 100). Адже норми Порядку №100 при розгляді справи №200/7613/19-а застосовані судом в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців не врегульовано положеннями спеціального законодавства.

Суд також звертає увагу на те, що позивачем не наведено жодного мотиву незгоди з розрахованою військовою частиною сумою компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у розмірі 9332,14 грн. виходячи з його посадового окладу на час звільнення зі служби.

Відповідно до платіжного доручення №300 від 21.02.2020 платником є Військова частина НОМЕР_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , а одержувачем ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_9 , що також не є спірним питанням у даній справі.

Враховуючи, що позов обґрунтовано виключно доводами позивача про необхідність застосування при обрахунку суми компенсації положень Порядку №100, перевірка правильності розрахунку суми у розмірі 9332,14 грн. виходячи з посадового окладу позивача станом на день його звільнення не входить до повноважень суду при вирішенні цього спору.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваної у справі постанови про закінчення виконавчого провадження, адже боржником надано належні докази фактичного виконання судового рішення в частині нарахування і виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, в кількості 37 днів, виходячи з грошового забезпечення з посади командира 1 відділення 3 групи спеціального призначення 4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, станом на день звільнення з військової служби, 16.09.2017.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.12.2021 №66174669 з виконання виконавчого листа №200/7613/19-а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 11.02.2020, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір у даній справі стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 32, 139, 243 246, 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Військова частина НОМЕР_1 , про скасування постанови державного виконавця при примусовому виконанні про закінчення виконавчого провадження №66174669 відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 15.02.2022.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 272 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна