Справа № 120/5330/21-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 лютого 2022 р. Справа № 120/5330/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Крижопільський виправний центр (№ 113)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до державної установи "Крижопільський виправний центр (№ 113)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обгрунтовано протиправною бездіяльністю відповідача що полягають у не здійсненні повного розрахунку при звільненні з позивачем, а саме не виплаті грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 9 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з урахуванням періодів попередньої служби.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 15.11.2021 року розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для надання відзиву.

Представником відповідача надано відзив на адміністративний позов, яким заперечує щодо заявлених позовних вимог. Зазначає, що ДУ "Крижопільський виправний центр № 113", являється не належним відповідачем у справі. Оскільки позивач працював та його було звільнено з ДУ "Піщанська виправна колонія № 59", яка є самостійною юридичною особою, зареєстрованою у ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. враховуючи, що Піщанська виправна колонія перебуває у стадії реорганізації та не припинена у законному порядку, тому права та обов`язки такої не перейшли до ДУ "Крижопільський виправний центр № 113", який в свою чергу, не набув статусу правонаступника.

Окремо акцентує увагу, що відповідачем, нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу в повному обсязі та згідно вимог чинного законодавства. Зауважує, що ОСОБА_1 , не було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу за період його служби у Державній прикордонній службі України у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.

Позивачем надано відповідь на відзив, зі змісту якої слідує, що при попередньому звільненні його вислуга років становила 3 роки 06 місяців 29 днів, з підстав чого, виплату одноразової грошової допомоги проведено не було. Відтак, звільняючись із ДУ "Піщанська виправна колонія № 59" та маючи вислугу повних 21 рік, позивач набув право на виплату одноразової грошової допомоги за повний календарний рік служби із урахуванням періодів попередньої служби.

Державною установою надано заперечення, які за своєю суттю передають зміст відзиву.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 10.06.2020 року згідно наказу № 22/ОС-20, позивача звільнено зі служби в ДУ "Піщанська виправна колонія № 59", у зв`язку із скороченням штатів.

Вислуга років позивача на день звільнення зі служби у календарному обчисленні становила 21 рік 01 місяць 15 днів.

При звільненні зі служби з позивачем здійснено розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 17 років, без урахування попередніх періодів служби. А саме не враховано період у Державній прикордонній службі України, оскільки позивача відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 16-ос від 26.01.2004 року, звільнено у запас за ст. 85 п. "е" у зв`язку із систематичним невиконанням військовослужбовцем умов контракту.

Отже, не погоджуючись щодо не врахування періоду попередньої служби при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку питанню щодо належності відповідача у цій справі, суд зазначає наступне.

Як судом встановлено, у відповідь на запит представника позивача від 11.03.2021 № 29, голова комісії з реорганізації Колонії № 59, повідомив, що саме Державна установа "Крижопільський виправний центр (№113)" є правонаступником Колонії № 59.

При цьому, визначено, що дійсно Колонія № 59 знаходиться у стані припинення.

Згідно з п. 4 наказу Міністра юстиції України "Про реорганізацію державної установи "Піщанська виправна колонія (№59)" шляхом її приєднання до державної установи "Крижопільський виправний центр" визначений такий строк у два місяці з моменту оприлюднення рішення про припинення (реорганізацію) юридичної особи.

Проте відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого за кодом 08562571 встановлено, що: "строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявления кредиторами своїх вимог - 21.07.2020 року".

Тобто, вимоги позивача щодо нарахування та виплати недоотриманої суми одноразової грошової допомоги при звільненні до Колонії № 59 не можуть бути розглянуті, оскільки таке звернення відбулось після вищезазначеної дати.

Отже, саме відповідач, як правонаступник, зобов`язаний нараховувати та виплачувати вказані суми.

А відтак, твердження відповідача, що такий є неналежним відповідачем, суд до уваги не приймає.

Щодо суті позовних вимог, суд виходить з наступних норм законодавства.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Конституційний Суд України у рішенні від 17 березня 2004 року №7-рп/2004 вказав, що визначений законами України відповідно до положень статті 17 Конституції України комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, зумовлений не їх непрацездатністю або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі і права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Тобто соціальні гарантії військовослужбовців та працівників правоохоронних органів випливають з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними державних функцій.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Вислуга років обчислюється відповідно до Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою КМУ від 17.07.1992 року №393 (далі Порядок № 393).

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації. Державній спеціальній службі транспорту.

Відповідно до п. 10 Постанови № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наказом Міністерства оборони України № 260 від 26.06.2018 року затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до п. 2 розділу XXXII Порядку № 260, у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Іншого періоду (в т.ч. "пільгового", будь-якого іншого) для врахування при нарахуванні та виплаті вищезгаданих виплат чинним законодавством не встановлено.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Матеріалами справи встановлено, що позивача відповідно до положення про проходження військової служби солдатами, сержантами і старшинами Збройних Сил України ОСОБА_1 , з 26.01.2004 року виключено зі списків частини 2193, усіх видів забезпечення, звільнено у запас та направлено на облік за ст. 85 п. "е"/ у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем до Крижопільсько-Піщанського ОРВ Вінницької області. Виплати одноразової грошової винагороди згідно наказу Держкомітету № 200 від 30.03.2002 року не гідний.

Положеннями пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07 листопада 2007 року №1294 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Ключовим питання у розгляді цієї справи є право особи на зарахування періоду попередньої служби, з якої особа була звільнена та під час звільнення не набула права на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, при повторному звільненні військовослужбовця з військової служби при проведенні розрахунку при звільненні та виплати вихідної допомоги (одноразової грошової допомоги при звільненні) на зарахування для обчислення вихідної допомоги періоду на попередній службі незалежно від органу в якому проходила служба.

Стаття 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачає, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Тобто у випадку, якщо при попередньому звільненні особа не набула право на виплату одноразової грошової допомоги, попередня вислуга років має враховуватись при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги.

При цьому Закон не передбачає жодних застережень щодо наявності вислуги за службу в одному відомстві.

Відповідно до пункту 10 вказаного Порядку № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

- які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці другому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським і особам рядового і начальницького складу:

- які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується;

- які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

З аналізу статті 15 Закону № 2011 та пункту 10 Порядку № 393 слідує, право на отримання одноразової грошової допомоги особи набувають у випадках та умовах визначених у цих нормативно-правових актах.

Натомість, законом не передбачене право військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги у разі звільнення за систематичне невиконання умов контракту.

Суд зазначає, що підстава звільнення позивача, відповідає службовій невідповідності, оскільки ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та згідно порядку виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в Державній прикордонній службі України п.п. 3 п. 9 розділу 5 Інструкції № 558 затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року, визначено, що "військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", а також тим, які станом на 16 березня 2014 року проходили службу на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і в установленому порядку не продовжили її проходження за межами тимчасово окупованої території України, одноразова грошова допомога не виплачується.

Тобто, встановлений вичерпний перелік умов за якими особа набуває право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги при звільненні нарахована Державною установою "Крижопільський виправний центр (№ 113)", в межах чинного законодавства, а відтак, підстав для зобов`язання відповідача здійснювати донарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням періодів попередньої служби відсутні.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку відмову в задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат у цій справі розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до державної установи "Крижопільський виправний центр (№ 113)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович