Справа № 420/23011/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши у спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Роздільнянської міської ради Одеської області (67400, Одеська область, м. Роздільна, вул. Муніципальна, 17, ) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рiшення Роздільнянської міської ради Одеської області ХІІ сесії VIII скликання від 22 вересня 2021 року №1478-VIII «Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Роздільнянської міської територіальної громади, Калантапвський старостинський округ (за межами населеного пункту)»;

зобов`язати Роздільнянську міську раду Одеської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 8,3000 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, розташованоп за адресою: с. Благодатне на території Роздільнянської міської територіальної громади, Калантаївський старостинський округ (за межами населеного пункту), згідно заяви від 04.06.2021 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 8,3 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої за адресою: с. Благодатне на території Роздiльнянської міської ради, Калантаївський старостинський округ, додавши до заяви всі необхідні документи. Однак, спірним рішенням йому було відмовлено у наданні відповідно дозволу з тих підстав, що запитувана позивачем земельна ділянка зарезервована Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області для ветеранів війни - учасників бойових дій для ведення садівництва та частина ділянки перебуває у власності іншої особи.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що встановлений Земельним Кодексом перелік підстав для відмови органом місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відсутня така підстава як резервування ділянки для ветеранів війни учасників бойових дій. Також, за даними Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, :01:002:0341, частина якої за інформацією відповідача перебуває у власності іншої особи, відомості про право власності на вказану ділянку відсутні. Отже, зазначена відповідачем в оскаржуваному рішенні, така підстава для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, як перебування частини земельної ділянки у власності іншої особи, також не відповідає вимогам чинного законодавства та свідчить про протиправність оскаржуваного рішення.

Ухвалою суду від 29.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

30 грудня 2021 року на електрону адресу суду надійшов відзив відповідача з проханням відмовити у задоволенні позову. При цьому позивач посилається на наступне. Підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стало те, що дана земельна ділянка, зарезервована Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області для ветеранів війни - учасників бойових дій для ведення садівництва. Окрім того обрана ОСОБА_1 ділянка частково належить іншій особі - кадастровий номер :01:002:0341, що була передана ОСОБА_2 до рішення Роздільнянської міської ради №2154-VIII вiд 24.11.2021. ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянської міської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 8,3 га у власність для ведення фермерського господарства у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України (далі - Дозвіл), за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Роздільнянській міській територiальнiй громаді Одеської області, що розташована в с. Благодатне на території Роздiльнянськоп мiськоп територіальної громади, Калантаївський старостинський округ (за межами населеного пункту). Фактично, правом обирати бажане місце розташування земельної ділянки при зверненні про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в порядку ст.118 Земельного кодексу України наділений саме iнiцiатор вiдповiдного звернення. Проте заява не була чіткою та конкретизованою, оскільки була подана без врахування обставин, на підставі яких рішенням Роздільнянської міської ради ХII сеспп VIII скликання вiд 22.09.2021 року No1476-VIII «Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , для ведення фермерського господарства на території Роздiльнянської міської територіальної громади, Калантаївський старостинський округ (за межами населеного пункту)» було відмовлено в наданні такого дозволу. Тобто ОСОБА_1 , звертаючись із вищевказаною заявою подав її у спосіб, не визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

14 січня 2022 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив в якій останній наголошує н атому, що зволікання Роздільнянської міської ради Одеської області із розглядом його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 8,3 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованоп за адресою: с. Благодатне на території Роздільнянської міської ради, Калантапвський старостинський округ, яке було подане 04.06.2021 року, а оскаржуване рiшення було прийняте лише 22 вересня 2021 року; наведення відповідачем в оскаржуваному рішеннi пiдстав для відмови у наданнi ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, не визначених земельним кодексом України та таких, що не відповідають дійсності, - свiдчить про дискримінаційний характер оскаржуваного рішення, i вiдповiдно, є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Матеріалами справи підтверджено, що що 04.06.2021 року позивач звернувся до Роздільнянської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 8,3 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, що розташована на території с. Благодатне Роздiльнянської міської ради, Калантаївський старостинський округ, додавши до заяви документи, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України: викопіювання з Публічної кадастрової карти України з зазначеним бажаним місцем розташування земельної ділянки та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві.

Рішенням Роздільнянської міської ради Одеської області ХІІ сесії VIII скликання вiд 22.09.2021 року №1476-VIII «Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , для ведення фермерського господарства на території Роздільнянської міської територіальної громади, Калантаївський старостинський округ (за межами населеного пункту)», позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки дана земельна ділянка зарезервована Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області для ветеранів війни - учасників бойових дій для ведення садівництва та частина якої перебуває у власності іншої особи.

На запит позивача Роздільнянська міська рада повідомила йому, що частина запитуваної ним земельної ділянки, що перебуває у власності іншої особи, має кадастровий номер :01:002:0341.

15.11.2021 року позивач отримав Інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку :01:002:0341, згідно з якою відомості про право власності на вказану ділянку відсутні.

Одночасно з відзивом Роздільнянська міська рада надала суду копію свого рішення від 24 листопада 2021 року № 2154-VIII яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для ведення садiвництва території на Роздільнянської міської територіальної громади Одеської області, Калантаївський старостинський округ, (за межами населеного пункту), iз земель сільськогосподарського призначення та передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва, кадастровий номер земельної ділянки: :01:002:0341 на території Роздiльнянської міської територіальної громади Одеської області, Калантаївський старостинський округ, (за межами населеного пункту), гр. ОСОБА_3 .

Позивач вважає рішення Роздільнянської міської ради вiд 22.09.2021 року №1476-VIII протиправним, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до положень частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи з викладеного, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо невмотивованої відмови органу місцевого самоврядування у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки через її резервування органами держгеокадастру, оскільки жодним нормативним актом не встановлена така підстава для відмови громадянину України у наданні відповідного дозволу. В свою чергу, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0341, частина якої, за наголошеннями Роздільнянської міської ради, входить до ділянки яку позивач зазначив в своєму клопотанні від 04.06.2021 року, була передана у власність ОСОБА_3 рішенням сесії 24.11.2021 року.

Тобто, на момент розгляду клопотання позивача та прийняття відповідного рішення 22.09.2021 року, яке наразі оскаржується, вказана земельна ділянка :01:002:0341 не була передана у власність іншій особі. Посилання міської ради в спірному рішенні на існування права власності в іншої особи станом на вересень 2021 року були безпідставними.

Таким чином, 22 вересня 2021 року у відповідача не було підстав відмовляти позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до частини першої статті 123 зазначеного Кодексу, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Аналіз наведених норм права доводить, що клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розглядаються уповноваженим органом у місячний строк (ст. 118 Земельного кодексу України) та за результатами розгляду приймається рішення або про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про надання мотивованої відмови у його наданні.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР (надалі- №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.ч. 1-2 статті 59 Закону № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно з частини п`ятої статті 46 Закону № 280/97-ВР, сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Роздільнянської міської ради від 22.09.2021 року № 1478 є протиправним та підлягає скасуванню.

В той же час, враховуючи, що станом на час розгляду справи, а саме 24.11.2021 року відповідач своїм рішенням № 2154 передав земельну ділянку площею 0,1200 га, з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва, кадастровий номер земельної ділянки: :01:002:0341 на території Роздiльнянської міської територіальної громади Одеської області, Калантаївський старостинський округ, (за межами населеного пункту), гр. ОСОБА_3 , суд не може задовольнити позовну вимогу щодо зобов`язання Роздільнянської міської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 8,3000 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, розташованоп за адресою: с. Благодатне на території Роздільнянської міської територіальної громади, Калантаївський старостинський округ (за межами населеного пункту), згідно заяви від 04.06.2021 року.

Завдання адміністративного судочинства полягає у гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, за суті яким на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі, суд перебирає на себе повноваження суб`єкта владних повноважень.

У свою чергу, прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що у спірних правовідносинах відповідач не навів належних обставин, що слугували підставою для відмови у наданні позивачеві дозволу на розроблення проекту землеустрою та не надав достатньо доказів, суд зазначає, що з метою захисту порушених прав позивача, ефективним та належним є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.06.2021 року.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За звернення до суду з даним адміністративним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 908 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Роздільнянської міської ради Одеської області (67400, Одеська область, м. Роздільна, вул. Муніципальна, 17, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рiшення Роздільнянської міської ради Одеської області ХІІ сесії VIII скликання від 22 вересня 2021 року №1478-VIII «Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Роздільнянської міської територіальної громади, Калантапвський старостинський округ (за межами населеного пункту)».

Зобов`язати Роздільнянську міську раду Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.06.2021 року, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Роздільнянської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук