Справа № 640/24094/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року м. Київ №640/24094/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомУправління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області
доМіністерства фінансів України
провизнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, 18, ) з позовом до Міністерства фінансів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 12/2, ), у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо ненадання Управлінню соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області з державного бюджету коштів на відшкодування телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 та зобов`язати Міністерство фінансів України здійснити на користь Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області відшкодування телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 з державної субвенції.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відсутність фактичного надання субвенцій з державного бюджету на компенсацію пільг зв`язку за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 на умовах, передбачених чинним законодавством, свідчить про порушення прав та інтересів Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.11.2020 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження) та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі на подання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та в адміністративному позові.

Відповідач надав письмовий відгук на позовну заяву, в якому зазначив, що Міністерство фінансів України, в межах своїх повноважень, здійснило передбачені законодавством дії щодо перерозподілу обсягу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у 2015 році та внесло відповідні зміни до розпису державного бюджету.

Також відповідач зазначив, що субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг та на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян передбачались Законом про державний бюджет лише до 2016 року, з 2016 року субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати послуг зв`язку в законах про державний бюджет не передбачалась взагалі.

Позивач надав письмову відповідь на відзив та зазначив, що доказів на підтвердження обставин перерахування позивачу субвенцій відшкодування телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 відповідачем не надано. Позивач стверджує, що відповідач не надав субвенції на покриття витрат з оплати послуг зв`язку за 2015-2016 роки, в той час як позивач сплатив ці кошти у розмірі 602 743,78 грн. ПАТ «Укртелеком» за власний рахунок.

Відповідач надав письмові заперечення на відповідь позивача на відгук, в яких зазначив, що Міністерство фінансів України в межах своїх повноважень, здійснило передбачені дії щодо перерозподілу обсягу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у 2015 році.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

У 2019 році ПАТ «Укртелеком» в особі Київської міської філії ПАТ «Укртелеком» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про стягнення 797 851 грн. 06 коп. основної заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з січня 2015 по грудень 2016, з урахуванням боргу станом на 01.01.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області свого обов`язку щодо відшкодування позивачу витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.11.2019 у справі № 911/1381/19 позов задоволено частково (з урахуванням застосування строку позовної давності). Стягнуто з Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» 614 125 грн. основної заборгованості та 9 211 грн. 88 коп. судового збору. Відмовлено в задоволенні інших позовних вимог.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15 липня 2020 - апеляційна скарга Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області задоволено частково. Рішення Господарського суду Київської області від 13.11.2019 у справі № 911/1381/19 скасовано частково та ухвалено нове рішення в цій частині, яким задоволено позов частково. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 602 743 (шістсот дві тисячі сімсот сорок три) грн 78 коп. основної заборгованості та судові витрати.

Виникнення заборгованості за вищевказаними судовими рішеннями було обумовлено тим, що Законом України «Про держаний бюджет України на 2016 рік» видатки на надання пільг оплати послуг зв`язку окремим категоріям громадян у вигляді субвенції з державного бюджету не надійшли до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області. Лише Законом України від 20.12.2016 року № 1789-VIII були внесені зміни до Бюджетного кодексу України, згідно яких вищезазначені видатки можуть здійснюватися за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Вважаючи протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо ненадання Управлінню соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області з державного бюджету коштів на відшкодування телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Що стосується відшкодування телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 97 Бюджетного кодексу України у Державному бюджеті України можуть передбачатися такі трансферти місцевим бюджетам: субвенції на здійснення державних програм соціального захисту.

Статтею 102 Бюджетного кодексу України (в редакції станом на 01.01.2015) визначено порядок надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту.

Так, відповідно до частини 5 статті 102 Бюджетного кодексу України за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків, зубопротезування, оплату електроенергії, природного і скрапленого газу на побутові потреби, твердого та рідкого пічного побутового палива, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот) на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного податку з пального і на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян надаються пільги ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами під час проходження військової служби; інвалідам, дітям-інвалідам та особам, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше одного супроводжуючого); пенсіонерам з числа слідчих прокуратури; реабілітованим громадянам, які стали інвалідами внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування, а також здійснюються компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Аналіз наведених норм свідчить, що право окремих категорій громадян на пільгове надання послуг зв`язку гарантується та фінансується державою за рахунок коштів державного бюджету шляхом надання відповідним місцевим бюджетам субвенцій на здійснення державних програм соціального захисту.

Як встановлено судом, у Державному бюджеті України на 2015 рік передбачено фінансування потреб місцевих бюджетів на забезпечення пільгового надання громадянам послуг зв`язку, однак на рахунки позивача шляхом перерахування міжбюджетних трансфертів не були перераховані з державного бюджету кошти на відшкодування телекомунікаційних послуг за 2015 рік, що відповідачем не заперечується.

Відповідно до вимог частини 6 статті 102 Бюджетного кодексу України Кабінет Міністрів України може здійснювати перерозподіл обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту між їх видами та між місцевими бюджетами, виходячи з фактично нарахованих обсягів відповідних пільг, субсидій і допомоги населенню в межах загального обсягу таких субвенцій.

Частиною 2 статті 84 Бюджетного кодексу України передбачено, що рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад, сільські голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) забезпечують здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, а саме - видатки, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності; видатки на реалізацію прав та обов`язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України.

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04 березня 2002 року (далі - Порядок №256, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування) за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 2 Порядку №256 визначено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Вимогами пунктів 3-4 Порядку №256 передбачено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва та Севастополя.

Згідно з абзацом 4 пункту 5 Порядку №256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Бюджетного кодексу України та Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» головним розпорядником коштів державного бюджету визначено Міністерство фінансів України і такі видатки визначено як загальнодержавні витрати.

Підпунктом 19 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №375 від 20 серпня 2014 року, визначено, що Мінфін відповідно до покладених на нього завдань забезпечує здійснення повноважень головного розпорядника бюджетних коштів в установах і організаціях, що належать до сфери управління Мінфіну, центральних органах виконавчої влади, діяльність яких координується та спрямовується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем виконано обов`язок щодо відшкодування вартості телекомунікаційних послуг за період 01.01.2015 - 31.12.2015, однак сплата вказаних грошових коштів здійснена за рахунок коштів місцевого бюджету.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 № 1191-р «Про перерозподіл субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у 2015 році» місцевим бюджетам Київської області було збільшено обсяг планових призначень субвенції на 3067,2 грн, а субвенція була передбачена в межах фінансового ресурсу держави в загальній сумі 72 179,7 тис. грн.

Суд погоджується із твердженнями відповідача, що Міністерством фінансів України в межах повноважень вжито заходів щодо перерозподілу обсягу субвенцій з державного бюджету на здійснення державних програм соціального захисту у 2015 році, і як наслідок відображення цих дій у вищенаведеній постанові Уряду.

Проте, відповідно до наведених вище норм Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» саме на відповідача покладено обов`язок здійснювати розподіл бюджетних коштів.

У контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що реалізація визначених законодавством повноважень полягає не лише у поданні проекту акта, який в подальшому було прийнято Урядом, а саме в забезпеченні повного виконання функції держави щодо відшкодування відповідних коштів з метою соціального захисту населення.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 09.04.2020 № К/9901/2207/19.

Суд наголошує, що відповідачем не було надано належних доказів фактичного надання субвенцій з державного бюджету на компенсацію пільг зв`язку на умовах, передбачених чинним законодавством за 2015 рік Управлінню соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області.

Враховуючи зазначене суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства фінансів України щодо ненадання Управлінню соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області з державного бюджету коштів на відшкодування телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та зобов`язання Міністерства фінансів України здійснити на користь Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області відшкодування телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 з державної субвенції є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується відшкодування телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, то суд зазначає наступне.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі №911/1381/19 апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області задоволено частково. Рішення Господарського суду Київської області від 13.11.2019 у справі № 911/1381/19 скасовано частково та ухвалено нове рішення в цій частині, яким задоволено позов частково. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» 602 743,78 грн основної заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в силу наведеної норми, обставини встановлені в постанові Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі №911/1381/19, не доказуються і мають преюдиційне значення у даній справі.

Так, в постанові Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі №911/1381/19 встановлено, що: «Право відповідача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих абонентам - пільговим категоріям споживачів, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки фінансові зобов`язання держави виникли не з наведеного Закону, а із законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним у цьому законодавстві особам, а також з нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками.

При цьому, чинним законодавством не передбачена залежність відшкодування позивачем витрат ПАТ «Укртелеком» від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.».

Відповідно до статті 83 Бюджетного кодексу джерела здійснення видатків бюджетів, зокрема, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності та видатки на реалізацію прав та обов`язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України, здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, у тому числі трансфертів з Державного бюджету України.

Згідно з частиною другою статті 84 Бюджетного кодексу Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад, сільські, селищні, міські (міст районного значення) голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) зобов`язані забезпечити здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, з відповідних місцевих бюджетів з додержанням розподілу цих видатків між бюджетами, визначеного статтями 89-91 цього Кодексу та законом про Державний бюджет України. Забороняється планувати та здійснювати видатки, не віднесені до місцевих бюджетів цим Кодексом, а також здійснювати впродовж бюджетного періоду видатки на утримання бюджетних установ одночасно з різних бюджетів, крім випадків, коли такі видатки здійснюються за рішенням відповідної місцевої ради за рахунок вільного залишку бюджетних коштів або перевиконання дохідної частини загального фонду місцевого бюджету за умови відсутності заборгованості такого бюджету за захищеними статтями видатків протягом року на будь-яку дату або за рішенням Кабінету Міністрів України.

Отже, видатки на надання пільг з оплати послуг зв`язку в розумінні норм Бюджетного кодексу України не належать до тих, які мають здійснюватися виключно з державного бюджету, в тому числі і шляхом надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом.

Матеріали справи свідчать, що позивач не заперечує, той факт, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" видатки на надання пільг на оплати з послуг зв`язку окремим категоріям громадян у вигляді субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам не передбачені.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства фінансів України щодо ненадання Управлінню соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області з державного бюджету коштів на відшкодування телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 та зобов`язання Міністерства фінансів України здійснити на користь Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області відшкодування телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 з державної субвенції є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2,77, 159, 243-245, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, 18, ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо ненадання Управлінню соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області з державного бюджету коштів на відшкодування телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Зобов`язати Міністерство фінансів України здійснити на користь Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області відшкодування телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 з державної субвенції.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа