Справа № 200/16520/21
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року Справа№200/16520/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84121, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Генерала Батюка, 8, ) про

визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії від 23.10.2021;

зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах з моменту подачі заяви про призначення пенсії від 13.03.2021;

стягнення пенсійних виплат з моменту подачі заяви про призначення пенсії від 13.03.2021,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, нехтуючи рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.06.2021 у справі №200/5016/21, яким задоволено позов. Зазначив, що при розгляді справи судом в повному обсязі досліджено та проаналізовано всі наявні докази сторін, в тому числі твердження відповідача щодо неможливості зарахувати стаж на пільгових умовах за списком №2 та встановлено обставини щодо протиправності дій відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача саме з 02.06.1993 по 30.09.1996 та з 01.10.1996 по 31.07.1997 року.

Рішенням відповідача від 23.10.2021 повторно позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Позивач вважає оспорюваний акт суб`єкта владних повноважень прийнятим з порушенням та без урахування фактичних обставин справи, тому звернувся з даним позовом до суду.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на підтвердження пільгового стажу уточнюючих довідок відповідно до Порядку №637 позивачем не надавалося. З огляду на вищевикладене, в управлінні відсутні підстави для зарахування позивачу періоду роботи з 02.06.1993 по 30.09.1996 та з 01.10.1996 по 31.07.1997. Просили відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження; призначено судове засідання на 06 січня 2022 року о 10:10 год.

Ухвалою суду від 06 січня 2022 року відкладено розгляд справи на 09 лютого 2022 року о 09:40 год.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 11.02.1991, РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року визнано протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 58 від 19.03.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язано Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84116, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) № 1168 від 13.03.2021 про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

Рішенням від 23.10.2021 №91 відмовлено в призначенні пенсії за рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5016/21 від 24.06.2021, за заявою від 13.03.2021 року.

В рішенні вказано, що згідно записів в трудовій книжці позивач працювала в ВАТ «Петровський машзавод» в період з 02.06.1993 по 30.09.1996 та з 01.10.1996 по 31.07.1997 електрозварювальником. Посада «електрозварювальника», на якій позивач працювала згідно записів в трудовій книжці, постановою КМУ №162 від 11.03.1994 не передбачена. Період роботи з 24.01.1985 по 30.06.1997 у ВАТ «Петровський машзавод» зараховано до загального стажу при первинному розгляді заяви позивача від 13.03.2021. Довідка для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №409 від 30.09.2014 яку видано КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м.Донецька», не розглядається, так як первинні документи знаходяться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. До пільгового стажу за Списком №2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зараховано період з 13.02.2012 по 30.06.2014 на підприємстві КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м.Донецька» згідно даних про спеціальний стаж в індивідуальних відомостях про застраховану особу, що складає 5 років 00 місяців 00 днів. Документально підтверджений страховий стаж позивача, як зазначено в рішенні складає 34 роки 04 місяці 21 дні.

Листом відповідача від 04.11.2021 позивачу повідомлено про прийняте рішення від 23.10.2021 про відмову в призначенні пенсії.

Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_4 від 01.10.1982 позивач працювала в ВАТ Петровський машзавод:

- запис № 17 від 02.06.1993 електрозварювальником ручного зварювання 5 розряду дільниця м/к наказ №55-к від 02.06.1993;

- запис № 18 від 01.10.1996 електрозварювальником ручного зварювання 5 розряду цех по випуску конвеєрів наказ №129 від 23.09.1996;

- запис № 19 від 30.06.1997 звільнено за переведенням наказ №40-к від 30.06.1997.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.2 ст.2 ст.114 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. б ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. а ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Згідно зі ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

У відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637(далі також Постанова № 637), у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Пунктом 17 Постанови № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обовязків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об"єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Суд зазначає, що відповідач не в повному обсязі використав свої права надані йому Законом та Порядком при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення позивачу.

Законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено порядок регулювання правочинів та реалізації прав суб`єктів, названих Законів, з урахуванням необхідних змін на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях. Так, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При цьому згідно ч. 2 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно ч. 3 ст. 9 зазначеного Закону також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

Щодо вимоги позивача про призначити пенсію за віком на пільгових умовах. суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вищевказана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки вказані повноваження відносяться виключно до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Частиною 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд дійшов до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України, необхідно, визнати протиправним та скасувати рішення від 23.10.2021 №91 про відмову в призначенні пенсії за рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5016/21 від 24.06.2021 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 13.03.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням до пільгового стажу періодів роботи позивача з 02.06.1993 по 30.09.1996, з 01.10.1996 по 31.07.1997 в ВАТ «Петровський машзавод», з урахуванням висновків суду з 13.03.2021 року.

Щодо вимоги позивача про стягнення пенсійних виплат з моменту подачі заяви про призначення пенсії від 13.03.2021, суд зазначає, що оскільки відповідачем не призначено пенсію позивачу, такі вимоги є передчасними.

А тому, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Щодо клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Представник позивача просить суд стягнути на свою користь судові витрати з надання правничої допомоги позивачу.

Вирішуючи клопотання представника позивача, суд виходить з того, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Представником позивача разом з заявою про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу до суду надано наступні документи.

05.02.2021 року між адвокатом Лютянською Ніною Семенівною та позивачем укладено договір про надання правової допомоги №8.

05.08.2021 року між адвокатом Лютянською Ніною Семенівною та позивачем укладено додатковий договір про надання професійної правничої допомоги №3 за надання послуги складання та направлення адвокатського запиту 550 грн.

17.08.2021 року між адвокатом Лютянською Ніною Семенівною та позивачем укладено додатковий договір про надання професійної правничої допомоги №4 за надання послуги складання та направлення адвокатського запиту 550 грн.

24.08.2021 року між адвокатом Лютянською Ніною Семенівною та позивачем укладено додатковий договір про надання професійної правничої допомоги №5 за надання послуги складання та направлення адвокатського запиту 550 грн.

04.10.2021 року між адвокатом Лютянською Ніною Семенівною та позивачем укладено додатковий договір про надання професійної правничої допомоги №6 за надання послуги складання та направлення до суду ІІ індсанції листа 300 грн.

07.10.2021 року між адвокатом Лютянською Ніною Семенівною та позивачем укладено додатковий договір про надання професійної правничої допомоги №7 за надання послуги складання на направлення адвокатського запиту 550 грн.

10.11.2021 року між адвокатом Лютянською Ніною Семенівною та позивачем укладено додатковий договір про надання професійної правничої допомоги №8 за надання послуг: правовий аналіз фактичних одсбавин справи, консультація з вивченням наданих документів, надання роз`яснень юридичного змісту щодо можливих варіантів здійснення представництва адвокатом інтересів клієнта 550 грн., складання позовної заяви 4500 грн., гонорар успіху, передбачений п.4.8 договору про надання правової допомоги від 05.02.2021 у випадку отримання позитивного рішення суду (на користь клієнта) 10 000 грн.

04.02.2022 року між адвокатом Лютянською Ніною Семенівною та позивачем укладено додатковий договір про надання професійної правничої допомоги №9 за надання послуги складання та направлення до суду відповіді на відзив 3000 грн.

Виконання зазначених робіт адвокатом підтверджується актами виконаних робіт (надання послуг).

Щодо оплати виконаних адвокатом надається квитанції : від 05.08.2021 на суму 550грн., від 17.08.2021 - 550 грн., від 24.09.2021 - 550 грн., від 04.10.2021 - 300 грн., від 12.10.2021 - 550 грн.

Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Суд критично оцінює вказані в рахунку розміри фактичних витрат за надання правової допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає співмірною у цій справі компенсацією вартості виконаної роботи у сумі 2500 грн.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір підлягає частковому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету України в розмірі 454 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84121, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Генерала Батюка, 8, ) про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії від 23.10.2021; зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах з моменту подачі заяви про призначення пенсії від 13.03.2021; стягнення пенсійних виплат з моменту подачі заяви про призначення пенсії від 13.03.2021 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 23.10.2021 №91 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про відмову в призначенні пенсії за рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5016/21 від 24.06.2021 відносно ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 13.03.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням до пільгового стажу періодів роботи позивача з 02.06.1993 по 30.09.1996, з 01.10.1996 по 31.07.1997 в ВАТ «Петровський машзавод», з урахуванням висновків суду з 13.03.2021 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84121, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Генерала Батюка, 8, ) витрати на правничу допомоги в розмірі 2500 грн. на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84121, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Генерала Батюка, 8, ) судовий збір у розмірі 454 грн. на користь Державного бюджету України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Аканов