Справа № 440/11041/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/11041/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Грігорян А.Р.,

представника позивача - Дзюбенко В.О.,

представника відповідача - Яровенка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" (надалі по тексту - позивач, ТОВ "Квант Плюс") до Одеської митниці Держмитслужби (надалі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування в повному обсязі рішення Відділу митного оформлення №2 митного поста "Одеса-вантажний" Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару №UA500500/2021/000117/2 від 07 квітня 2021 року;

- визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Відділу митного оформлення №2 митного поста "Одеса-вантажний" Одеської митниці Держмитслужби №UA500500/2021/00220 від 07 квітня 2021 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач наголошував на безпідставності проведеного відповідачем коригування митної вартості товару, що визначено із застосуванням резервного методу. Зауважував, що митна вартість товару позивачем визначена із застосування основного методі - за ціною договору (контракту) на підставі належних документів. В частині розбіжностей, визначених відповідачем, як підставу для коригування такої митної вартості, звертав увагу суду на наявність посилання на контракт в інвойсі, що також підтверджено наданим у подальшому листом постачальника. Також, помилковим є твердження відповідача про зазначення в п.3.3 договору про виробництво товару на підставі інвойсів, наданих продавцем. Зазначив, що довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

02 листопада 2021 року до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач позов не визнає з огляду на правомірність рішення щодо коригування митної вартості. Вказує, що в процесі порівняння рівня заявленої декларантом митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, посадовою особою митниці виявлено, що рівень цін подібних товарів значно перевищує заявлену декларантом позивача митну вартість /а.с. 88-93/.

11 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача, наполягаючи на задоволенні позову, наголошував на раніше наведених аргументах /а.с. 102-106/.

В ході підготовчого засідання, призначеного на 16 листопада 2021 року протокольною ухвалою суду замінено відповідача на його правонаступника - Одеську митницю Держмитслужби, як відокремлений підрозділ (ідентифікаційний код 44005631), а також відкладено підготовче засідання на 11:30 07 грудня 2021 року.

31 грудня 2021 року та 04 лютого 2022 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача по суті справи /а.с. 125-126, 150-151/.

Ухвалою суду від 11 січня 2022 року визначено сторонам надати до матеріалів справи інформацію про місцезнаходження та статус станом на час розгляду справи, зокрема, щодо випуску товарів у обіг, сплати гарантійних платежів тощо. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

У межах здійснення своєї підприємницької діяльності, між Товариством з обмеженою відповідальністю «КВАНТ ПЛЮС» (покупець) та ZHEJIANG TAITONG VALVE СО., LTD. (продавець) було укладено Договір поставки № КР ТА 11 від 10.08.2020 (надалі - Договір № КР ТА 11), відповідно до умов якого Продавець зобов`язаний у відповідності з відповідними специфікаціями до Договору, поставити та передати у власність Покупця обладнання та матеріали (далі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар/послуги (п. 1.1). Згідно п. 1.2 Договору № КР ТА 11 асортимент, кількість, ціна і загальна вартість Товару, що являється предметом цього Договору, визначаються в Специфікаціях, які є частиною цього Договору /а.с. 20-24/.

На виконання вказаних умов Договору № КР ТА 11 між Сторонами підписані додатки № 1 та № 2 від 10.08.2020 до Договору № КР ТА 11 від 10.08.2020 /а.с. 25-29/.

У зв`язку зі здійсненням часткової поставки товару, обумовленого вищезазначеними Додатками, Товариство з обмеженою відповідальністю «КВАНТ ПЛЮС» звернулося до ВМО № 2 м/п «Одеса-Вантажний» Одеської митниці Держмитслужби з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару, у зв`язку з чим 02 квітня 2021 року Позивачем через декларанта (ТОВ "Оптимум Брокередж" згідно договору доручення № 1503-21/KV /а.с. 40-42/) до ВМО № 2 м/п «Одеса-Вантажний» подано електронну митну декларацію № UА500500/2021/014586 на товар «Фітінги для труб і трубок з чорних металів в асортименті: Воротниковий фланець Ду100 Ру16 - 72 шт., Воротниковий фланець Ду150 Ру16 - 136 шт., Воротниковий фланець Ду200 Ру16 - 108 шт., Воротниковий фланець Ду200 Ру25 - 4 шт., Воротниковий фланець Ду200 Ру25 - 4 шт., Воротниковий фланець Ду250 Ру16 - 46 шт., Воротниковий фланець Ду300 Ру16 - 28 шт., Воротниковий фланець ДУ50 Ру16 - 200 шт., Воротниковий фланець Ду80 Ру16 - 26 шт., Воротниковий фланець ДУ350 Ру16-4 шт., Воротниковий фланець ДУ400 Ру16 - 4 шт., Воротниковий фланець ДУ500 Ру16 - 4 шт., Воротниковий фланець ДУ600 Ру16 - 2 шт., Воротниковий фланець ДУ250 Ру16 - 4 шт. Арматура для трубопроводів - клапан запірний: Трубопровідна арматура запірна для систем водопостачання побутового призначення з недорогоцінних комбінованих чорних металів: Засувка 241Н-16С (30с41нж) Ду50 Ру16 - 100 шт., Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду100 Ру1,6 МПа (шток 20X13) у - 36шт., Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду 150 Ру1,6 МПа (шток 20X13) - 68 шт., Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду200 Ру.1,6 МПа (шток 20X13) 54шт., Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду200 Ру2,5 МПа (шток 20X13) - 2шт., Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду250 Ру 1,6 МПа (шток 20X13) - 23шт., Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, ДуЗОО Ру1,6 МПа (шток 20X13) - 14шт., Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду80 Ру1,6 МПа (шток 20X13) - 13шт. Торговельна марка: ZHEJIANG TAITONG VALVE СО., LTD, Країна виробництва: СN, Виробник: ZHEJIANG TAITONG VALVE СО., LTD /а.с. 73-75/.

Митна вартість товару, який ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначена Позивачем відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України (надалі - МК України) із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту), тобто Договору № КР ТА 11.

До митної декларації №UА500500/2021/014586 від 02.04.2021 додані наступні документи: Договір поставки № КР ТА 11 від 10.08.2020; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 1 від 10.08.2020; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 2 від 10.08.2020; Рахунок-фактура (invoice) № ТТV201215 від 15.12.2020; Рахунок-фактура (invoice) № ТТinvoice201216 від 15.12.2020; Коносамент (Bill of lading) № NGBLEG2012127 від 05.01.2021; Автотранспортна накладна (СМR) № 20015 від 01.04.2021; Сертифікат про походження товару (СERTIFICATE OF ORIGIN) № 21С3303А2609/00001 від 19.01,2021; Довідка про вартість транспортування № 816 від 19.03.2021; Договір доручення на надання брокерських послуг та декларування товарів № 1503-21/КV від 15.03.2021; Акт зважування № 132846 від 27.03.2021; Декларація про походження товару (DECLARATION OF ORIGIN); Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UА500500/2021/014586 від 02.04.2021 /а.с. 20-47/.

Відділом митного оформлення № 2 митного поста «Одеса-вантажний» 02.04.2021 на адресу декларанта направлено повідомлення /а.с. 48-49/ наступного змісту: «РОЗДІЛ III. МИТНА ВАРТІСТЬ ТОВАРІВ ТА МЕТОДИ її ВИЗНАЧЕННЯ. Відповідно до ч. 1 ст. 337 Митного кодексу (далі - Кодекс) перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені Кодексом. Згідно п.5 ст.54 МКУ митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Згідно п.2 ст.52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) У п. 3.3 зовнішньоекономічному договору (контракту) купівлі-продажу № КР ТА 11 від 10.08.2020 вказано, що товар виробляється на підставі інвойсів, але в наданому до митного оформлення інвойсі відсутнє посилання на контракт. 2) У п. 3.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу № КР ТА 11 від 10.08.2020 вказано, що товар виробляється на підставі інвойсів наданих продавцем, але в наданому до митного оформлення інвойсі ТТУ201216 від. 15.12.2020 не зазначено продавця. 3) В додатках №1 від 10.08.2020 та №2 від. 10.08.2020 до зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу № КР ТА 11 від 10.08.2020 вказано, що покупець проводить оплату двома частинами 30% передплати та 70% загальної вартості товару до строку поставки, але до митного оформлення проведення 30% передплати не надана. 4) Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте до митного оформлення надано лише довідку про транспортні витрати. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи спрацювання автоматизованою системою аналізу та управління ризиками відповідних форм митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, митниця відповідно до п.3 ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості декларант або уповноважена ним особа зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; - каталоги, специфікації фірми - виробника товару».

З метою належного митного оформлення позивачем 07.04.2021 до ВМО-2 МП «Одеса-вантажний» подано разом з супровідним листом наступні додаткові документи: Роз`яснення Продавця щодо контракту та інвойсів б/н від 06.04.2021; Роз`яснення покупця щодо умов сплати за товар за платіжними дорученнями та специфікаціями від 05.04.2021; Платіжні доручення на сплату за товар на користь Продавця (№ І від 16.09.2020, № 1 від 27.11.2020, № 1 від 08.09.2020, № 95 від 21.01.2021); Оборотно-сальдова відомість по рахунку 632; Рахунок на ТЕО № 11 від 19.03.2021; Платіжне доручення № Ф5809 від 26.03.2021 на сплату витрат на перевезення /а.с. 50-67/.

За результатами розгляду таких матеріалів 07.04.2021 ВМО №2 м/п «Одеса-вантажний» прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500500/2021/000117/2 та видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500500/2021/00220 /а.с. 68-72/.

Позивач, не погоджуючись із правомірністю вказаного Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500500/2021/000117/2 від 07.04.2021 року та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500500/2021/00220 від 07.04.2021 року, звернувся до суду із відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 3 статті 7 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (надалі МКУ) засади митної справи, зокрема, правовий статус митних органів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 МКУ при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

За змістом статті 318 МКУ митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Частинами 1, 2 статті 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 54 МКУ за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 МКУ визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За приписами частини 2 статті 55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Статтею 49 МКУ визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

За змістом частини 2 статті 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною 3 статті 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 6 статті 53 МКУ передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Статтею 57 МКУ визначено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту та порядок їх застосування.

Так, відповідно до частини 1 статті 57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до положень частин 2 - 6 статті 57 МКУ основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За приписами частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина 4 статті 58 МКУ).

Згідно з частиною 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально (частина 21 статті 58 МКУ)

За змістом частин 1-5 статті 59 МКУ у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються в спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може відбуватися тільки в разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснене, тощо. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18 (провадження № К/9901/24076/19), від 7 травня 2020 у справі № 826/10527/17, від 02 липня 2020 року у справі № 803/916/17 (провадження № К/9901/1137/17).

Суд акцентує увагу на тому, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору). Митний орган вправі застосувати другорядний метод, якщо за умови наявності у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості декларант додаткових документів не надав, а надані документи не дають можливості для застосування першого методу.

Із змісту спірного рішення про коригування митної вартості товарів, слідує, що неможливість застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, під час митного оформлення товарів митним органом обґрунтовано наступним:

"РОЗДІЛ ІІІ. МИТНА ВАРТІСТЬ ТОВАРІВ ТА МЕТОДИ ЇЇ ВИЗНАЧЕННЯ. Відповідно до ч. 1 ст. 337 Митного кодексу (далі - Кодекс) перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені Кодексом. Згідно п.5 ст.54 МКУ митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Згідно п.2 ст.52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) у п. 3.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу № КР ТА 11 від 10.08.2020 вказано, що товар виробляється на підставі інвойсів, але в наданому до митного оформлення інвойсі відсутнє посилання на контракт. 2) У п. 3.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу № КР ТА 11 від 10.08.2020 вказано, що товар виробляється на підставі інвойсів наданих продавцем, але в наданому до митного оформлення інвойсі ТТV201216 від 15.12.2020 не зазначено продавця 3) В додатках № 1 від 10.08.2020 та №2 від. 10.08.2020 до зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу № КР ТА 11 від 10.08.2020 вказано, що покупець проводить оплату двома частинами 3095 передплати та 7095 загальної вартості товару до строку поставки, але до митного оформлення проведення 3055 передплати не надана. 4) Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту Проте до митного оформлення надано лише довідку про транспортні витрати. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи спрацювання автоматизованою системою аналізу та управління ризиками відповідних форм митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, митниця відповідно до п.3 ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості декларант або уповноважена ним особа зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:- виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; - каталоги, специфікації фірми - виробника товару.

07.04.2021 електронним повідомленням декларантом ТОВ "ОПТИМУМ БРОКЕРЕДЖ" було надіслане повідомлення б/н від 07.04.2021 з інформацією про те, що інші документи надаватися не будуть. Числові значення складових митної вартості товарів підтверджені не були. Декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, такі після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МКУ, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Згідно частини б статті 54 митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі: 1) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 2) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ. Згідно частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом, відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при обчисленні. Відповідно до частини 3 статті 58 МКУ у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ.В митному органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до п. статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (САТТ) - за резервним методом. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товару 1. є більшим - МД від 08.02.2021 № UА807200/2021/001674, становить 2.17 дол. США/кг. (ніж заявлено декларантом 0,816 дол. США/кг.) товару 2. є більшим - МД від 24.03.2021 № UА500490/2021/003964, становить 4.02 дол. США/кг. (ніж заявлено декларантом 2.97 дол. США/кг.) Декларанту роз`яснено права викладені у п.3 ст.52 МКУ на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст.55 МКУ. Та роз`яснено права на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього МКУ або суду".

Щодо наявності посилання на контракт в інвойсі, суд погоджується з твердження позивача, що до ВМО № 2 м/п «Одеса-Вантажний» разом з митною декларацією були подані інвойси № ТТV201215 від 15.12.2020 та № ТТV201216 від 15.12.2020, що містять вказівку на реквізити договору поставки, а саме номер та дату контракту: «КР ТА 11 10/08/2020», що дає змогу встановити взаємозв`язок між договором та наданими інвойсами /а.с. 30-35/. Окрім того, у подальшому до митного органу додатково наданий лист від постачальника, у якому він підтверджує, що товар (засувки та фланці) згідно інвойсів № ТТV201215 та № ТТV201216 відвантажувався в межах договору КР ТА 11.

В судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити підстав зазначення в оскаржуваному рішенні тверджень щодо відсутності в поданих інвойсах номеру та дати контракту, однак зауважував, що митний інспектор під час аналізу наданих документів самостійно оцінює такі документи та самостійно приймає рішення, відтак представник, який відповідача, який вже бере участь в судовому засіданні під час розгляду справи щодо оскарження відповідного рішення може керуватися лише тими аргументами, які були станом на час прийняття рішення і причин зазначення інспектором про відсутність в інвойсах номеру та дати контракту, в той час, коли в наданих інвойсах у верхньому лівому куті є відповідні посилання, - йому не відомо.

Варто наголосити, що зазначаючи щодо відсутності в інвойсі № ТТV201216 від 15.12.2020 найменування продавця, відповідач, викладаючи у «Повідомленні» нібито наявні розбіжності, зазначає, що у п. 3.3 Договору, згідно якого, за твердження митного органу, вказано, що товар виробляється на підставі інвойсів наданих продавцем, але в наданому до митного оформлення інвойсі ТТV201216 від 15.12.2020 не зазначено продавця.

Натомість Договір поставки № КР ТА 11 від 10.08.2020 не містить положення відповідного змісту. Пункт 3.3 такого договору стосується умов оплати та викладений у наступній редакції: "оплата за Товар здійснюється на підставі інвойсів, які надаються Продавцем. Рахунок виставляється в доларах США та обов`язково має містити наступні дані: 1) деталі оплати (найменування Товарів/послуг); 2) найменування Покупця і Продавця; 3) дата оформлення інвойсу та його номер; 4) призначення платежу; 5) підпис уповноваженого представника і печать Продавця" /а.с. 20/.

При цьому, представник позивача звертав увагу суду, що до митної декларації № UА500500/2021/014586 від 02.04.2021 надавався Інвойс № ТТV201216 від 15.12.2020 у двох екземплярах: який початково був отриманий Позивачем в електронній формі (для проведення розрахунків) та який додавався безпосередньо до товару. Саме останній екземпляр не відповідає вимозі щодо найменування продавця.

Суд погоджується, що викладене є формальним недоліком, який не впливає на загальний зміст документа та не перешкоджає його ідентифікації в сукупності з іншими даними (зазначеними в інвойсі номером та датою договору, номенклатурою товару). Окрім того, у вищезгаданому листі постачальника вказується про видачу ним відповідного інвойсу № ТТV201216 від 15.12.2020.

Надаючи оцінку твердженню відповідача, що в додатках № 1 від 10.08.2020 та №2 від 10.08.2020 до зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу № КР ТА 11 від 10.08.2020 вказано, що покупець проводить оплату двома частинами 30% передплати та 70% загальної вартості товару до строку поставки, але до митного оформлення проведення 30% передплати не надана, суд зазначає наступне.

Відповідно до умов Доповнень № 1 від 10.08.2020 та № 2 від 10.08.2020 до Договору поставки № КР ТА 11 від 10.08.2020 покупець проводить оплату двома частинами: 30% від загальної вартості товару - передплата; 70% загальної вартості товару - до строку поставки.

Позивачем за декларацією № UА500500/2021/014586 ввозився товар на загальну суму - 42017,02 дол. США. До митного органу на підтвердження здійснення розрахунків з постачальником були надані платіжні доручення в іноземній валюті (№ 1 від 16.09.2020, № 1 від 27.11.2020, № 1 від 08.09.2020, № 2 від 21.01.2021) на загальну суму - 40789,6 дол. США. Додатково надано оборотно-сальдову відомість по рахунку 632 за період з 01.01.2020 по 05.04.2021 із контрагентом ZHEJIANG TAITONG VALVE (розрахунок з іноземним постачальником). Щодо обставин відсутності розрахунку в повному обсязі надані письмові пояснення.

В наданих платіжних дорученнях в іноземній валюті в призначенні платежу зазначено посилання на номер та доку контракту та додатків до нього.

В той же час, чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.

Верховним судом в постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були надані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.

Натомість відповідачем викладене не враховано, а рішення про коригування митної вартості не містить аргументів на спростування наданих пояснень та документів.

В свою чергу, на підтвердження відомостей щодо вартості перевезення оцінюваних товарів Позивачем надана довідка про вартість транспортування № 816 від 19.03.2021, метою якої слугувало підтвердження розрахункової величини транспортних витрат на перевезення товару саме до порту України. Вказана довідка відображає зміст господарської операції в аспекті сум розрахунків, а отже стосується бухгалтерської інформації. Зокрема, згідно вказаної довідки вартість транспортних витрат (фрахт Ningbo. China - Odessa. Ukraine) MEDU3420015) складає 119035,90 грн без ПДВ /а.с. 39/.

У подальшому додатково були надані: Договір на ТЕО № 80 від 03.01.2020 р.; рахунок на ТЕО № 11 від 19.03.2021; платіжне доручення № Ф5809 від 26.03.2021 /а.с. 61-67/.

Останні відповідачем не враховані, а рішення про коригування митної вартості не містить аргументів на спростування наданих пояснень та документів.

Так, Верховний Суд у постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14 дійшов правового висновку, що, оскільки МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Така позиція підтримана Верховним Судом і у постанові від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18.

Окремо суд наголошує, що відповідачем не надані завірені копії МД від 08.02.2021 № UА807200/2021/001674, а також МД від 24.03.2021 № UА500490/2021/003964, на підставі яких здійснювалось порівняння товарів та визначення підстав для проведення коригування митної вартості товарів.

Суд наголошує, що наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59, 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, в постановах від 06 жовтня 2020 року у справі № 825/472/17, від 27 лютого 2019 року у справі №814/1647/16, від 26 березня 2019 року у справі № 814/921/17, від 26 листопада 2020 року у справі № 540/2455/19.

У справі, яка розглядається, суд встановив, що позивачем подано митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни контракту. Зазначені документи не містять розбіжностей щодо вартості та вказують, що їх дані піддаються обчисленню.

Таким чином, суд констатує, що у митного органу були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, а відтак і підстави для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю за основним методом - ціною договору та коригування митної вартості за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів, із використанням інформації щодо ціни ідентичних товарів, оформлених згідно МД від 08.02.2021 № UА807200/2021/001674, а також МД від 24.03.2021 № UА500490/2021/003964.

Беручи до уваги наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000117/2 від 07 квітня 2021 року не ґрунтується на нормах чинного законодавства, прийнято без урахування обставин, які мали значення для його прийняття, за відсутності підстав для його прийняття, відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині задоволенню.

Враховуючи те, що картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00220 від 07 квітня 2021 року, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UA500500/2021/014586 від 02 квітня 2021 року прийнято з причин порушення вимог статей 52, 58, 64 МКУ в частині заявлення митної вартості товару, тобто з тих же підстав, що і рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000117/2 від 07 квітня 2021 року, зважаючи на аналіз судом обставин, пов`язаних із визначенням митної вартості позивачем, суд дійшов висновку, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00220 від 07 квітня 2021 року є необґрунтованою, а тому підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині задоволенню.

Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 4540,00 грн /а.с. 76, 82/

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" (вул. Конституції, 13, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 31618527) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, Одеська область, 65078, ідентифікаційний код ВП: 44005631) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати в повному обсязі рішення Відділу митного оформлення №2 митного поста "Одеса-вантажний" Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару №UA500500/2021/000117/2 від 07 квітня 2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Відділу митного оформлення №2 митного поста "Одеса-вантажний" Одеської митниці Держмитслужби №UA500500/2021/00220 від 07 квітня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, Одеська область, 65078, ідентифікаційний код ВП: 44005631) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" (вул. Конституції, 13, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 31618527) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4540,00 грн /чотири тисячі п`ятсот сорок гривень/.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України. Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне рішення складено 16 лютого 2022 року.

Суддя І.Г.Ясиновський