Справа № 480/1426/22
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2022 року Справа № 480/1426/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,
представника позивача адвоката Глотової С.О.,
представника 3-ї особи адвоката Павленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1426/22 за позовом Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Зірка" до Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), 3-я особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору Державний концерн «Укроборонпром», про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
27 січня 2022 року позивач, Казенне підприємство Шосткинський казенний завод «Зірка», звернувся до суду з позовом, який його представник підтримав в судовому засіданні, мотивуючи позовні вимоги тим, що у Шосткинському відділі державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - ДВС, Відповідач) на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 57332519 про стягнення заборгованості з Казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка» (далі - КП «ШКЗ «Зірка», Завод, Підприємство, Позивач) за 679 виконавчими документами.
31 грудня 2021 року заступником начальника відділу Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лукашовою О.Б. при примусовому виконанні виконавчих документів винесено Постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження ВП №62036929 (яке входить до складу зведеного виконавчого провадження ЗВП №57332519), якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (далі - Постанова).
Арешт коштів на рахунку призначеного для виплати заробітної плати призвів до неможливості її виплати працівникам, при цьому заборгованість по заробітній платі станом на 01.01.2022 р. складає 48 млн грн., що підтверджується Звітом про заборгованість з оплати праці на 1 січня 2022 року, а за грудень 2021 року - 2,1 млн. грн., що підтверджується Звітом із праці у грудні 2021 року, Звітом із праці на IV квартал 2021 року.
Постанову про арешт коштів позивач просить визнати протиправною і скасувати, зобов`язати відповідача зняти арешт із коштів, призначених для виплати заробітної плати працівникам підприємства. В обгрунтування зазначив, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.
Отже, виплата Підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам Підприємства. Накладення ж арешту на грошові кошти боржника, які містяться на рахунку, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав робітників, що працюють на Підприємстві, на своєчасну оплату праці.
Згідно з пунктом 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.
Крім того, 20 жовтня 2019 року набрав чинності Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» (далі - Закон №145-ІХ), яким було скасовано перелік об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації.
Пунктом 3 розділу III («Прикінцеві та перехідні положення») цього Закону заборонено звернення стягнення та накладення арешту на майно відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
При цьому, відповідно до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», належить і КП ШКЗ «Зірка», відтак Законом №145-ІХ визначена пряма заборона звернення стягнення та накладення арешту на майно Підприємства до 20.10.2022 року відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
Також позивач зазначає і про порушення відповідачем пунктів 8 та 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція).
Так, зі змісту оскаржуваної Постанови вбачається, що арешт накладено на грошові кошти КП ШКЗ «Зірка» при примусовому виконанні 679 виконавчих документів, що свідчить по те, що її прийнято в рамках зведеного виконавчого провадження №57332519.
Зазначене підтверджується також витягом з Облікової картки на зведене виконавче провадження №57332519 про стягнення грошових коштів з боржника КП ШКЗ «Зірка», з якого вбачається, що виконавче провадження № 62036929, в межах якого винесено оскаржувану Постанову, входить до зведеного виконавчого провадження №57332519.
При цьому, Відповідачем 16.10.2018 року винесено Постанову про арешт коштів боржника в рамках зведеного виконавчого провадження ВП № 57332519, до якого, з поміж іншого, входить і ВП № 62036929.
Відповідно до Постанови про арешт коштів боржника від 16.10.2018 року ВП № 57332519, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках Підприємства та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту на/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.
Тобто, фактично, Відповідачем двічі накладено арешт на кошти боржника при примусовому виконанні 679 виконавчих документів.
Третьою особою Державним концерном «Укроборонпром» надані пояснення про підтримання позовних вимог, представник третьої особи в судовому засіданні зазначив, що відповідно до статті 4 Закону України «Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» Концерн є уповноваженим суб`єктом господарювання з управління об`єктами державної власності в оборонно- промисловому комплексі.
Згідно із Додатком до Статуту ДК «Укроборонпром», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №993 від 31.08.2011 року, до складу підприємств-учасників Концерну включено і Казенне підприємство «Шосткинський казенний завод «Зірка».
Підприємство належить до оборонно-промислового комплексу і включене до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4.03.2015 р. № 83.
Вищезазначений рахунок є єдиним діючим розрахунковим рахунком Підприємства, який має статус поточного та використовується для зберігання коштів та здійснення різних розрахункових операцій, у тому числі виплати заробітної плати.
Частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
При цьому, приписами частини першої статті 2 та частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Накладення державним виконавцем арешту на грошові кошти, що містяться або будуть міститися на рахунку Підприємства, який призначений для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам Підприємства, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на Підприємстві та їх оплату праці.
У своїх постановах у справах про накладення арешту в рамках виконавчого провадження на грошові кошти боржника, призначені для виплати заробітної плати працівникам, Верховний Суд неодноразово зазначав, що у разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.
Відповідач в судове засідання не з"явився, подав відзив на позов, в якому проти задоволення вимог заперечив, вказавши, що станом на 08.02.2022 да складу зведеного виконавчого провадження входить 779 виконавчих проваджень на суму 37 958 263,82 грн у тому числі з виконання 649 виконавчих проваджень про стягнення заборгованості із заробітної плати та інших платежів, пов`язаних з трудовими відносинами на користь стягувачів - фізичних осіб на суму 20 554705,10 грн без врахування витрат виконавчого провадження та виконавчого збору.
31.12.2021 у порядку ст. 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику, яка направлена на виконання банківським установам, у тому числі і до AT "Державний ощадний банк України".
Відповідно до частини першої статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини першої статті 48 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списані коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Частиною другою цієї статті вказаного Закону встановлено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, Інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Нормами абзацу другого частини другої статті 59 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.
Зокрема, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
З огляду на це, під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, крім рахунків із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.
При цьому, під час винесення постанови про накладення арешту на рахунки боржника, виконавець зазначає про необхідність накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, окрім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено Законом.
Підстави для знаття арешту з майна (коштів) боржника визначенні ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».
Зокрема, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання' виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Тобто, законом визначений чіткий порядок накладення арешту на кошти боржника, а також підстави для зняття такого арешту.
Враховуючи, що постанову виконавця про арешт коштів боржника прийнято банківськими установами, зокрема АТ «Ощадбанк», до виконання, рахунки на які накладено арешт, не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом. Документи щодо наявності у боржника рахунків, на які заборонено звертати стягнення згідно із Законом від банківських установ, на адресу державного виконавця не надходили. Таким чином, а ні КП ШКЗ «Зірка», а ні банк, що обслуговує Позивача, не надали документів, що кошти, на які звернено стягнення, перебували на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.
Таким чином, дії державного виконавця щодо накладання арешту на кошти КП ШКЗ «Зірка» спрямовані на виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості, у тому числі з заробітної плати, та цілком відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження».
Заслухавши представників відповідача та 3-ї особи, дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що у Шосткинському відділі державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - ДВС, Відповідач) на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 57332519 про стягнення заборгованості з Казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка».
Надаючи правову оцінку правовим відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню визначені Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон України Про виконавче провадження).
Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 48 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.
На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
Приписами частин першої та другої статті 56 Закону України Про виконавче провадження визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Таким чином, наведеними законодавчими положеннями обмежені права виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, а саме, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на рахунках із спеціальним режимом використання, кошти на інших рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
З матеріалів справи вбачається, що рахунок № НОМЕР_1 є єдиним діючим розрахунковим рахунком підприємства, має статус поточного і використовується, у тому числі виплати заробітної плати ( а.с.68-69).
Заборгованість Підприємства перед працівниками по заробітній платі станом на 01.01.2022 р. складає 48 млн грн., що підтверджується Звітом про заборгованість з оплати праці на 1 січня 2022 року, а за грудень 2021 року - 2,1 млн. грн., що підтверджується Звітом із праці у грудні 2021 року, Звітом із праці на IV квартал 2021 року ( а.с.61-67).
При цьому, приписами частини першої статті 2 та частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною шостою статті 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання.
Накладення державним виконавцем арешту на грошові кошти, що містяться або будуть міститися на рахунку Підприємства, який призначений для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам Підприємства, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на Підприємстві та їх оплату праці.
Отже, кошти, які знаходяться на поточному рахунку Підприємства № НОМЕР_1 , першочергово повинні спрямовуватися для виплати та погашення заборгованості із заробітної плати працівникам Підприємства.
У своїх постановах у справах про накладення арешту в рамках виконавчого провадження на грошові кошти боржника, призначені для виплати заробітної плати працівникам, Верховний Суд неодноразово зазначав, що у разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.
Частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому згідно з частинами п`ятою - шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У матеріалах справи міститься доказ понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 7443,00 грн.,( а.с.17), тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною і скасувати постанову Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження ВП №62036929 від 31.12.2021, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження № 57332519.
Зобов`язати Шосткинський відділ державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з коштів у розмірі 48 840,4 тис. грн., призначених для виплати заборгованості із заробітної плати працівникам Казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка», накладений постановою №62036929 від 31.12.2021.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) на користь Казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка» 7443,00 грн. в рахунок відшкодування судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Опімах