Справа № 480/13342/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 р.Справа № 480/13342/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2021, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 21.12.21 року по справі № 480/13342/21

за позовом ОСОБА_1

до Начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) третя особа Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради

про визнання бездіяльності та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа - Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Литвиненко О.В., яка полягає у втраченому контролі за діями державного виконавця, щодо повноти та ефективності вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 65737946 від 09.06.2021 в частині не вжиття заходів спрямованих на обмеження боржника в праві виїзду за межі України, до повного виконання зобов`язання за рішенням 480/6541/20;

- визнати протиправною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Литвиненко О.В., яка полягає у необґрунтованій та незаконній відмові викладеній в листі від 25.11.2021 № 02.1.-17/65737946 щодо направлення подання про обмеження боржника в праві виїзду;

- визнати протиправним рішення начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Литвиненко О.В., яке викладене в листі від 25.11.2021 № 02.1.-17/65737946 щодо незаконної відмови направлення подання про обмеження боржника в праві виїзду в межах виконавчого провадження № 65737946 від 09.06.2021;

- зобов`язати начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Литвиненко О.В., здійснити належний контроль за діями державного виконавця в межах виконавчого провадження № 65737946 від 09.06.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в провадженні у відповідача знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення суду. Боржником по виконавчому провадженню рішення суду не виконано. Позивач звертався із відповідними заявами до державного виконавця щодо звернення до суду із поданням про обмеження боржника у виїзді за кордон, зокрема керівника юридичної особи, але державний виконавець не вчиняє жодних дій. Позивачем направлено відповідну заяву, але рішенням начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) Литвиненком О.В., яке викладене в листі від 25.11.2021 № 02.1.-17/65737946, відмовлено в направленні подання про обмеження боржника в праві виїзду в межах виконавчого провадження № 65737946.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) перебуває виконавче провадження № 65737946 з примусового виконання виконавчого листа № 480/6541/20. Однак, понад 6 місяців, державним виконавцем не вживалось заходів, спрямованих на виконання судового рішення. На заяви ОСОБА_1 , державний виконавець надав відповідь, якою фактично відмовив в їх задоволенні, зокрема щодо обмеження боржника в праві виїзду на межі України. Позивач зазначає, що оскільки державний виконавець понад 6 місяців вчиняє бездіяльність щодо виконання рішення суду по справі № 480/6541/20, відтак начальником відповідного відділу втрачено контроль за діями підлеглого.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Враховуючи особиливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, зокрема передбаченої ч. 7 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що в провадженні у відповідача знаходиться виконавче провадження ВП №65737946 щодо примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі №480/6541/20 про зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Також встановлено, що позивач звертався до державного виконавця та начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із відповідними заявами в яких зазначав, крім іншого, про необхідність обмежити керівника боржника в праві виїзду за межі України в рамках виконавчого провадження.

Листом від 25.11.2021 Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надав позивачу інформацію про те, що боржником надана інформація про нарахування стягувачу - позивачу по даній справі суми коштів, разом із тим такі кошти позивачу не виплачені у зв`язку із відсутністю перерахування таких коштів розпоряднику бюджетних коштів, цільові видатки не передбачають виплату перерахованої суми.

Також зазначено, що згідно порядку виконання рішення суду, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії не передбачено право звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням, що також не передбачено розділом ІV КАС України.

Не погоджуючись із висновками відповідача, викладеними в листі від 25.11.2021, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог. суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним законом, що регламентує порядок примусового виконання рішень, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

За приписами статті першої Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами пункту 19 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження, з-поміж іншого, має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом України "Про виконавче провадження" закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Згідно із статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в країну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Таким чином, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин заявник повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).

Колегія суддів зазначає, що Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальною нормою права, якою врегульовано умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню. Тобто вказаним Законом врегульовано права та обов`язки осіб, на правовідносини яких розповсюджується дія такої норми права.

Відтак якщо спеціальною нормою права (пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження") передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, то обмеження виконавця у такому праві означатиме порушення прав виконавця, які визначені спеціальною нормою права, а саме Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, зазначеною нормою Закону України "Про виконавче провадження" звернення до суду із відповідним поданням є правом, а не обов`язком державного виконавця. Крім того, звернення до суду передбачаються обов`язок державного виконавця надати відповідні докази саме по факту ухилення боржника виконувати судове рішення.

Матеріалами справи встановлено, що до боржника застосовувалися штрафні санкції та направлено відповідне повідомлення в правоохоронні органи. Крім того, начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Литвиненко О.В. проведено перевірку за заявою стягувача позивача по даній справі, про що винесено відповідну постанову від 18.11.2021 про результати перевірки виконавчого провадження.

Крім того, 10.12.2021 державним виконавцем направлено відповідні вимоги до державних органів стосовно боржника - керівника юридичної особи щодо надання інформації. Заява позивача щодо необхідності обмеження боржника в праві виїзду за межі України в рамках виконавчого провадження, розглянута начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Литвиненком О.В., про що надана відповідь в листі від 25.11.2021 № 02.1.-17/65737946.

Окремо, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Однак, застосування обмежень, передбачених п. 19 ч. 3 ст 18 ЗУ "Про виконавче провадження" до керівника юридичної особи - суб`єкта владних повноважень, є порушенням ст. 441 ЦПК України та його гарантованих прав, передбачених ст. 33 Конституції України, як фізичної особи.

Також, в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції не підтверджено, що існує бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Литвиненко О.В., яка полягає у втраченому контролі за діями державного виконавця щодо повноти та ефективності вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 65737946 від 09.06.2021 в частині не вжиття заходів спрямованих на обмеження боржника в праві виїзду за межі України, до повного виконання зобов`язання за рішенням 480/6541/20.

Колегія суддів зазначає, що вимога про визнання бездіяльності начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Литвиненко О.В., яка полягає у втраченому контролі за діями державного виконавця щодо повноти та ефективності вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 65737946 від 09.06.2021 в частині не вжиття заходів спрямованих на обмеження боржника в праві виїзду за межі України до повного виконання зобов`язання за рішенням 480/6541/20 задоволенню не підлягає, оскільки виключно державний виконавець має право направляти відповідне подання до суду, що спрямоване на обмеження боржника в праві виїзду за межі України за наявності умов, передбачених діючим законодавством.

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога позивача щодо визнання протиправним рішення начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Литвиненко О.В., яке викладене в листі від 25.11.2021 № 02.1.-17/65737946 щодо незаконної відмови направлення подання про обмеження боржника в праві виїзду в межах виконавчого провадження № 65737946 від 09.06.2021, задоволенню не підлягає. В даному випадку, позивач не погоджується із змістом розгляду його заяви начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Литвиненко О.В., але такий лист не є рішенням у розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України. Заява позивача розглянута, відтак безпідставним є посилання позивача, що відповідачем допущено бездіяльність у вигляді втрати контролю за діями державного виконавця у межах виконавчого провадження в частині не вжиття заходів спрямованих на обмеження боржника в праві виїзду за межі України, до повного виконанн я.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 по справі № 480/13342/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 16.02.2022 року