Справа № 280/10498/21
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 лютого 2022 року Справа № 280/10498/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Лазаренка М.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15; ),

Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; )

про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати рішення про відмову в призначенні пенсії №15 від 05.07.2021 відповідача 1 від 05.05.2015 №240/9-15 (протокол-відмови від 03.06.2015 №1878 (лист повідомлення №0800-0217-8/46717 від 09.07.2021) у призначенні позивачу пільгової пенсії незаконним;

- зобов`язати відповідача 2 зарахувати позивачу періоди роботи з 05.01.1998 по 03.01.2002 до стажу роботи на посаді ізолювальника, який дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначити та виплатити пенсію починаючи з 09.06.2021.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що записами його трудової книжки повністю підтверджено наявний стаж, зокрема, період роботи із шкідливими та важкими умовами праці за списком №2 у період з 05.01.1998 по 31.03.2003. Натомість, рішення відповідача 1 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із невідповідністю уточнюючої довідки встановленому зразка не може бути підставою для не зарахування спірного періоду праці за наявності трудової книжки. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 08.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 30.11.2021 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№70349), в якому зазначає, що визначити на сьогоднішній день пільговий стаж роботи можливо лише на підставі уточнюючої довідки, наданої підприємством або організацією, та з урахуванням даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Звертає увагу на те, що в наданій позивачем уточнюючій довідці зазначено, що позивач з 05.01.1998 по 02.01.2022 значився ізолювальником (КП в 7134), але виконував ізолювальні роботи періодично, при необхідності, а в період з 03.01.2002 до 31.03.2003 значився монтажником. Крім того, саме підприємство ТОВ «Спецмонтажінновація», на якому працював позивач, не підтверджує факт його роботи з шкідливими та важкими умовами праці за списком №2 з 05.01.1998 по 31.03.2003. Вказує також на те, що на запит відділу обслуговування громадян №14 (сервісного центру) щодо надання позивачу допомоги в отриманні підтверджуючої довідки про пільговий стаж за вищевказаний період надійшла інформація від підприємства ТОВ «Спецмонтажінновація» про неможливість надання уточнюючої довідки, оскільки позивач не виконував роботи, які зараховуються до спеціального стажу. У зв`язку із викладеним, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

16.12.2021 до суду від відповідача 1 надійшов відзив на позов (вх.№74840), в якому зазначає, що при поданні заяви про призначення пенсії позивачем надано уточнюючу довідку про підтвердження пільгового характеру і умов праці без зазначення розділу, підрозділу, пункту, найменування (або номер) Списків, яким передбачено ці роботи, посади, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку. Відтак, оскільки у позивача відсутній необхідний пільгових стаж роботи, підтверджений необхідними документами, відсутні правові підстави для задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

30.06.2021 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою встановлено зразка за призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом із заявою подав, зокрема, трудову книжку та довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №101 від 07.12.2020, виданій ТОВ «Спецмонтажінновація».

Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05.07.2021 №15 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. В обґрунтування відмови зазначено, що до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи з 05.01.1998 по 31.03.2003. оскільки для підтвердження пільгового стажу за списком №2 надано довідку не відповідного зразка, а саме не вказано розділ, підрозділ, пункт, найменування (або номери) Списків, якими передбачено ці роботи, посади, первинні документи на час виконання роботи, на підставі яких видано довідку. Період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу, визначає підприємство та зазначає його в довідці, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Оскільки документально підтверджений пільговий стаж становить 6 років 11 місяців 26 днів, то законних підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у віці 56 років немає.

Листом Відділу обслуговування громадян №14 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлений у вигляді повідомлення від 09.07.2021 №0800-0217-8/46717, сповіщено позивача про прийняте рішення.

Позивач, не погодившись з правомірністю відмови у призначенні пенсії, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Як вбачається з позовної заяви та заявлених позовних вимог, позивач обґрунтовує незаконність відмови відповідача 1 у призначенні пільгової пенсії наявністю у нього достатнього стажу для призначення пільгової пенсії за віком по Списку №2.

Відтак суд застосовує норми чинного законодавства та надає оцінку спірним правовідносинам з урахуванням того, що позивач звернувся до суду за захистом права на призначення пенсії на пільгових умовах саме за Списком №2.

В силу вимог абзацу 1 пункту другого частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім-тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим-двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону №1788-XII.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Зміст наведених норм права свідчить про те, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. При цьому для зарахування періоду роботи на посадах, віднесених до Списку №2 у період до 21.08.1992 необхідне підтвердження документами відповідних умов праці, а за період після 21.08.1992 - підтвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до частини першої статті 48 КЗпП України, статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 04.03.2020 у справі №367/945/17 та від 27.04.2020 у справі №367/4230/17.

Суд зазначає, що згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 позивач:

- 05.01.1998 прийнятий в порядку переводу з ТОВ «Котлогазсервіс» ізолювальником на ТОВ «Спецмонтажінновація»;

- 16.05.2020 робоче місце атестовано Державною експертизою умов праці Запорізької області (реєстраційний номер №ІІ-10-00501-12 від 25.05.2000);

- 03.01.2002 переведений монтажником;

- 31.03.2003 звільнений за власним бажанням.

Разом з тим в трудовій книжці не зазначено відомості про зайняття в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день, а тому для підтвердження спеціального трудового стажу необхідним є врахування уточнюючих довідок підприємства.

Дійсно, як вже зазначалось, трудова книжка хоча й вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є обов`язковими лише у тих випадках, якщо відомостей трудової книжки достатньо для підтвердження спеціального трудового стажу в цілях визначення права особи на пільгову пенсію.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в уточнюючій довідці №101 від 07.12.2020 виданої ТОВ «Спецмонатажінновація» зазначено, що ОСОБА_1 в період з 05.01.1998 до 02.01.2002 значився ізолювальником (КП 7134), але виконував ізолювальні роботи періодично, при необхідності. Період з 03.01.2002 до 31.03.20033 значився монтажником.

Також, листом від 12.04.2021 №24, на запит відділу обслуговування громадян №14 (сервісного центру) щодо надання ОСОБА_1 допомоги в отриманні підтверджуючої довідки про пільговий стаж за вищезазначений період надійшла інформація від підприємства ТОВ «Спецмонатажінновація» про неможливість надання уточнюючої довідки, оскільки позивач не виконував роботи, які зараховуються до спеціального стажу.

Водночас, аналізуючи вказані документи, суд доходить висновку, що вони не підтверджують зайнятість позивача повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці по Списку №2, тоді як підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній необхідних записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2019 у справі №337/1297/17.

Таким чином, наявні у трудовій книжці позивача записи про трудову діяльність не міститься відомостей про характер виконуваної роботи, який міг би бути підтверджений відповідними уточнюючими довідками підприємств чи/або їх правонаступників.

В даному ж випадку, у матеріалах справи відсутні будь-які уточнюючі довідки, які б свідчили про те, що в період з 05.01.1998 по 03.01.2002 позивач дійсно працював на посаді ізолювальника на ТОВ «Спецмонатажінновація» на умовах повного робочого дня.

Відтак суд погоджується з доводами відповідача про неможливість зарахування періоду роботи позивача з 05.01.1998 по 03.01.2002 на ТОВ «Спецмонатажінновація» до пільгового стажу, оскільки ані до пенсійного органу, ані під час розгляду справи позивачем не надано уточнюючих довідок вказаного підприємства установленого зразка та доказів роботи в цей період на умовах повного робочого дня.

Суд зазначає, що підставою для призначення пільгових пенсій є не тільки віднесення посади до Списку №2 згідно зі Списком виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, але і довідка підприємства, яка уточнює характер роботи із зазначенням періоду роботи, що зараховується до спеціального стажу; професії або посади; характеру виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відтак, оскільки позивач не надав відповідачу 2 документів, що підтверджують його зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці в період з 05.01.1998 по 03.01.2002, суд вважає правильними твердження відповідачів про відсутність підстав для зарахування цього періоду до пільгового стажу.

З огляду на вищевикладене, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №15 від 05.07.2021 по суті є правильним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до положень статей 9, 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 29 рішення ЄСПЛ у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994 статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, підстав для відшкодування позивачці витрат зі сплати судового збору немає.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 14.02.2022.

Суддя М.С. Лазаренко