Справа № 640/7476/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №640/7476/19 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року, прийнятого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПЄНОВ ГРУП» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та акту перевірки, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПЄНОВ ГРУП» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати акт №647/26-15-14-01-03/37035924 від 22.10.2018 та податкові повідомлення-рішення від 12.11.2018 №103 та №103.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2021 позов задоволено частково:

- визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 листопада 2018 року №103 та №103;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пєнов Груп» (, вул. Гната Хоткевича, буд. 34, м. Київ, 02094) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок);

- в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС подало апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2021 та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції застосовано норму матеріального права, а саме п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2, п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11.06.2020 по справі №823/1606/17, від 23.12.2020 у справі №804/2813/18, від 05.05.2020 №826/678/16.

Відповідач зазначає, що позивач не надав до перевірки договори з ТОВ «ВЕТАВІЯ», ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» та ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК». До перевірки надано лише один договір від 05.08.2018 №0508151, укладений з ТОВ «ГОРСАН», де ТОВ «ПЄНОВ ГРУП» - підрядник, а ТОВ «ГОРСАН» - субпідрядник.

Відповідач зазначає, що позивач до перевірки не надав наступні документи: договори про виконання робіт (підряду) з ТОВ «ВЕТАВІЯ», ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» та ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК»; проектну документацію на виконання робіт, узгоджену та затверджену замовником; належні документи та дозволи на виконання робіт (зокрема дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки, до яких належать висотні роботи).

Отже, позивач не надав до перевірки в повному обсязі документів щодо підтвердження показників фінансової звітності під час здійснення фінансово-господарських відносин з ТОВ «ВЕТАВІЯ» (код 39710663) за травень та червень 2015 року, TOB «ГОРСАН» (код 39791208) за серпень 2015 року, ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» (код 39869829) за вересень та жовтень 2015 року, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість та з податку на прибуток підприємства за 2015 рік та но взаємовідносинах з ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК» (код 40329806) за грудень 2016 року, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість та з податку на прибуток підприємства за 2016 рік, чим порушило п. 85.2 ст. 85 та п. 44.6. ст. 44 Податкового Кодексу України.

Також, на думку апелянта, судом першої інстанції проігноровано беззаперечні докази що підтверджують нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними підприємствами.

Апелянт наголошує, що при вирішення справи №640/7476/21, судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині не дослідження в повній мірі наданих доказів.

Серед іншого, апелянт просить замінити відповідача у даній справі на правонаступника.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Щодо клопотання ГУ ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС заміну відповідача у даній справі на його правонаступника, колегія суддів зазначає наступне.

Розглянувши клопотання апелянта про заміну відповідача правонаступником, колегія суддів приходить до висновку про його обґрунтованість, а отже необхідність задоволення такого клопотання з огляду на таке.

Відповідно до Переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються, утворено Головне управління ДПС у м. Києві, а відповідно до Переліку територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються, до Головного управління ДПС у м. Києві приєднано Головне управління ДФС у м. Києві.

До Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис №1 086626 від 30.07.2019 про державну реєстрацію Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України №682-р від 21.08.2019 функції і повноваження Державної фіскальної служби з реалізації державної податкової політики, державної політики із адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби із правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань припинено, а контроль за дотриманням таких функцій та повноважень покладено на Державну податкову службу згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., №26, ст. 900).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова №893) Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно абз. 3 п. 2 Постанови №893 територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (п. 3 Постанови №893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ №529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови №893, розпочато з 01.01.2021.

Крім того, з метою реалізації Постанови №893 та враховуючи наказ Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

У частині самопредставництва визначено, що територіальний орган ДПС з метою організації своєї діяльності забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.10.2020 внесено рішення №011086626 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Таким чином, з 22.10.2020 Головне управління ДПС у м. Києві перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.

Водночас, 30.09.2020 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №008085321 про створення Головного управління ДПС у м. Києві в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.

Враховуючи викладене, оскільки повноваження та функції Головного управління ДПС у м. Києві () нормативним актом передані Державній податковій службі України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни як сторони у справі територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права, а саме Головне управління ДПС у м. Києві (), на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління ДПС у м. Києві (), а відтак клопотання представника відповідача про заміну відповідача його правонаступником підлягає задоволенню.

Як підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПЄНОВ ГРУП», ідентифікаційний код юридичної особи 42720493; дата реєстрації: 26.12.2018 Номер запису: 0030320; місцезнаходження юридичної особи: Україна, 02094, місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, будинок 34; засновник - ОСОБА_1 , Країна громадянства: АДРЕСА_1, Розмір частки засновника (учасника): 20000,00.

Види діяльності :41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний), 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи, 43.34 Малярні роботи та скління, 43.91 Покрівельні роботи, 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у., 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання, 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 71.11 Діяльність у сфері архітектури, 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів, 81.22 Інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів.

Відповідач на підставі наказу від 04.10.2018 №14901 провів позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських відносин з ТОВ «ВЕТАВІЯ» (код 39710663) за травень та червень 2015 року, ТОВ «ГОРСАН» (код 39791208) за серпень 2015 року, ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» (код 39869829) за вересень та жовтень 2015 року, що міститься у податкових деклараціях з податку на додану вартість та з податку на прибуток підприємства за 2015 рік та по взаємовідносинах з ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК» (код 40329806) за грудень 2016 року, що міститься у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства за 2016 рік, за результатами якої складено Акт від 22.10.2018 №647/26-15-14-01-03/37035924.

Так, перевіркою встановлені наступні порушення:

- п. 44.1 статті 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 5 та 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 48 920,00 грн., у тому числі по періодах: за 2015 рік на суму 40 194,00 грн., за 2016 рік на суму 8 726,00 грн.;

- пунктів 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 ст. 1, п. 2.4 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 29 264,00 грн., у точу числі по періодах: за жовтень 2015 року на суму 21 184,00 грн., за грудень 2016 року на суму 8 080,00 грн.

Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлена відсутність реального характеру господарських операцій позивача з ТОВ «ВЕТАВІЯ», ТОВ «ГОРСАН», ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» та ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК».

На підставі висновків вказаного Акта, 12.11.2018 відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:

- №103, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних осіб на загальну суму 53 283,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 48 920,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4 363,00 грн.;

- №103, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 43 896,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 29 264,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 14 632,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження, рішенням Державної фіскальної служби України від 15.01.2019 №1973/6/99-99-11-04-01-25 залишено без змін вказані податкові повідомлення-рішення, а скаргу позивача - без задоволення.

Отже, вважаючи протиправними Акт від 22.10.2018 №647/26-15-14-01-03/37035924 та податкові повідомлення-рішення від 12.11.2018 №103 та №103, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що необхідність укладання спірного договору з ТОВ «ГОРСАН» та отримання послуг від ТОВ «ВЕТАВІЯ» та ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК» зумовлено зобов`язаннями перед третіми особами, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії первинних документів. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що послуги/товари, придбані в межах господарських операцій використовувались ТОВ «КОМПАНІЯ «ПЄНОВ ГРУП» у власній господарській діяльності, а тому останній правомірно формував дані податкового обліку за перевірений період по взаємовідносинам зі вказаними контрагентами.

Втім, суд першої інстанції вказав, що висновки контролюючого органу щодо заниження бази оподаткування податком на прибуток підприємства справедливі по відношенню до господарських операцій позивача з ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» у 2015 році. Разом з цим, суд першої інстанції звернув увагу, що контролюючим органом не надано детального розрахунку суми грошового зобов`язання до спірного податкового повідомлення-рішення №103 від 12.11.2018, у зв`язку із чим суд вважав неможливим скасувати зазначене рішення відповідача в частині неправильно зазначених сум, а прийняв рішення про їх повне скасування, що не позбавляє можливості відповідача винести нове рішення з зазначенням у ньому правильної суми грошових зобов`язань, штрафних санкцій та пені.

Також, суд першої інстанції вважає, що позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість за перевірений період із контрагентами - ТОВ «ВЕТАВІЯ», ТОВ «ГОРСАН» та ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК», тому висновки акта перевірки про заниження податку на додану вартість в частині є помилковими, а збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в частині - протиправними.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що акт перевірки не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, а є виключно службовим документом, який лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, оскільки наслідком винесення податковим органом зазначеного акту є прийняття податкового повідомлення-рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

За приписами пунктів 44.1., 44.3., 44.4., 44.6. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

На виконання пунктів 85.2. та 85.4. ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Сторонами у справі не заперечується, що ТОВ «КОМПАНІЯ «ПЄНОВ ГРУП» мало операцій з отримання робіт (послуг) від суб`єктів господарювання ТОВ «ВЕТАВІЯ» (код 39710663), ТОВ «ГОРСАН» (код 39791208), ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» (код 39869829) та ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК.» (код 40329806).

В ході перевірки, контролюючий орган, з метою отримання документів та пояснень направив до позивача запити від 08.10.2018 №1 та від 10.10.2018 №2 «Про надання пояснень та документів». У відповідь на запити позивач надав відповіді №1/0910 та від №1/1010 щодо придбання та подальшого використання робіт (послуг), придбаних у контрагентів, а також надано відповідні первинні документи та регістри бухгалтерського обліку (договори з постачальниками та покупцями, акти надання послуг, платіжні доручення, рахунки - фактури, картки рахунків 631 та 361).

Так, TOB «ПЄНОВ ГРУП» до перевірки надано договір від 05.08.2018 №0508151, укладений з ТОВ «ГОРСАН», де ТОВ «ПЄНОВ ГРУП» - підрядник, а ТОВ «ГОРСАН» - субпідрядник. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 вказаного договору, за дорученням Підрядника, Субпідрядник в межах договірної ціни, на свій ризик, власними силами та засобами зобов`язується виконати ремонтно- відновлювані роботи на даху будівлі по вул. С. Петлюри, буд. 16 у терміни, передбачені даним Договором, а Підрядник зобов`язується прийняти від Субпідрядника виконані роботи та оплатити їх відповідно до умов даного Договору.

В той же час, стверджуючи, що ТОВ «ВЕТАВІЯ», ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» та ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК» були безпосередніми виконавцями вказаних робіт, позивач до перевірки не надав Договори про виконання робіт (підряду) з вказаними контрагентами, проектну документація на виконання робіт, узгоджену та затверджена замовником, документи та дозволи на виконання робіт.

Відтак, ГУ ДФС у м. Києві було складено акт №1034/26-15-14-01-03 від 12.10.2018 про надання не в повному обсязі документів на запит податкового органу за №1 від 08.10.2018 та №2 від 10.10.2018.

Отже, ТОВ «ПЄНОВ ГРУП» не надано до перевірки в повному обсязі документів щодо підтвердження показників фінансової звітності під час здійснення фінансово-господарських відносин з ТОВ «ВЕТАВІЯ» за травень та червень 2015 року, TOB «ГОРСАН» за серпень 2015 року, ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» за вересень та жовтень 2015 року, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість та з податку на прибуток підприємства за 2015 рік та но взаємовідносинах з ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК.» за грудень 2016 року, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість та з податку на прибуток підприємства за 2016 рік, чим порушило вказані норми ПК України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За визначенням, що міститься у п. 2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення №88) первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

На виконання п. 2.2. глави 2 Положення №88 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

За визначенням, що міститься в абз. 2 п. 2.1 глави 2 Положення №88 господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Аналогічного висновку притримується і Верховний Суд, що викладено у його постановах від 31.01.2020 у справі №820/5816/16 (касаційне провадження №К/9901/39574/18), від 20.02.2020 у справі №802/1255/17-а (адміністративне провадження №К/9901/21661/18), від 20.03.2020 у справі №520/399/19 (адміністративне провадження №К/9901/19485/19).

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту та витрат, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Беручи до уваги викладене, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

В силу приписів п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За приписами п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

На виконання пп. «а» п. 198.1 ст. 198 КП України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

В силу приписів п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до абзаців 1-3, 22 п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Так, податковий орган прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень рішень послався на наступне:

- ТОВ «ВЕТАВІЯ» (нова назва ТОВ "УКРАЇНСЬКЕ РЕКЛАМНЕ АГЕНСТВО "СОТА") (код 39710663), а саме:

Керівником, головним бухгалтером та засновником ТОВ «ВЕТАВІЯ» з моменту реєстрації по 11.05.2017 була в одній особі гр. ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Свідоцтво платника ПДВ анульовано 23.09.2015 (причина - 36 - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням).

ТОВ «ВЕТАВІЯ» не подавало до податкового органу Податкові декларації з податку на прибуток підприємства, Баланси (Звіти про фінансовий стан), Фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва, Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форми № 1ДФ) жодного разу з моменту реєстрації, що свідчить про відсутність на підприємстві основних засобів, інших необоротних активів та трудових ресурсів, необхідних для провадження фінансово - господарської діяльності.

Остання податкова декларація з податку на додану вартість подана за липень 2015 року з нульовими показниками.

Відповідно до інформації, що міститься в ІС «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що ТОВ «ВЕТАВІЯ» отримано в травні та червні 2015 року від контрагентів-постачальників податкові накладні із зазначенням у графі 3 «Номенклатура товарів (послуг) продавця» наступної номенклатури: «хліб, батон, булочка, рогалик, пиріжок».

Згідно інформації, що міститься в базі даних ГУ ДФС України «Податковий блок» ТОВ «ВЕТАВІЯ» (код 39710663) ОУ Білоцерківської ОДПІ ТУ ДФС у Київській області 23.05.2016 внесено до бази СФП ІС «Податковий блок», як суб`єкта фіктивного підприємництва. Також опитано ОСОБА_2 , яка повідомила, що ніякого відношення до реєстрації та фінансово-господарської діяльності не має.

Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що згідно Вироку від 03.10.2017 по справі №357/9689/17 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області визнав ОСОБА_2 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 Кримінального Кодексу України.

- ТОВ «ГОРСАН» (код 39791208)

Керівником, головним бухгалтером та засновником ТОВ «ГОРСАН» з моменту реєстрації по дату складання акту був в одній особі гр. ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Свідоцтво платника ПДВ анульовано 09.10.2015 (причина - 36 - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням).

ТОВ «ГОРСАН» не подавало до податкового органу Податкові декларації з податку на прибуток підприємства, Баланси (Звіти про фінансовий стан), Фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва, Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форми № 1ДФ) жодного разу з моменту реєстрації, що свідчить про відсутність на підприємстві основних засобів, інших необоротних активів та трудових ресурсів, необхідних для провадження фінансово - господарської діяльності.

Єдина Податкова декларація з податку на додану вартість подана за липень 2015 року.

За серпень 2015 року (період взаємовідносин з позивачем) податкова декларація з податку на додану вартість не подана.

Відповідно до інформації, що міститься в ІС «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що ТОВ «ГОРСАН» отримано в червні 2015 року від контрагентів - постачальників податкові накладні із зазначенням у графі 3 «Номенклатура товарів (послуг) продавця» наступної номенклатури: «кукурудза, зерно, арматура, влаштування отворів для труб витяжної вентиляції, вузькі тканини із синтетичних волокон, з нетканим пругом, друкована продукція, засоби для волосся, електромагнітні клапани, мастило, швейні голки, цигарки, яблука тощо».

Тобто встановлено невідповідність номенклатури товару (робіт, послуг) в первинних документах придбання і реалізації ТОВ «ГОРСАН». Аналізом даних, що містяться в ЄРПН, не встановлено реєстрації контрагентами в адресу ТОВ «ГОРСАН» податкових накладних з номенклатурою робіт (послуг), що були реалізовані на користь позивача.

Згідно інформації, що міститься в базі даних ГУ ДФС України «Податковий блок» ТОВ «ГОРСАН» (код 39791208) ВОВЕЗ ОУ Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 04.09.2015 внесено до бази СФП ІС «Податковий блок», як суб`єкта фіктивного підприємництва. Також допитано в якості свідка директора та засновника гр. ОСОБА_4 щодо не причетності до фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що згідно Вироку від 11.04.2016 по справі №372/812/16-к Обухівський районний суд Київської області визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 205, та за ч. 2 ст. 205-1 Кримінального Кодексу України.

- ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК.» (код 40329806)

Свідоцтво платника ПДВ анульовано 27.12.2017 (причина - 39 - відсутність поставок та ненадання декларацій).

Керівником, головним бухгалтером та засновником ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК.» з 12.07.2016 по 18.01.2017 (період взаємовідносин з позивачем) був в одній особі гр. ОСОБА_5 . (РНОКПП НОМЕР_3 ).

ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК.» не подавало до податкового органу Податкові декларації з податку на прибуток підприємства, Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форми № 1ДФ) жодного разу з моменту реєстрації, що свідчить про відсутність на підприємстві основних засобів, інших необоротних активів та трудових ресурсів, необхідних для провадження фінансово - господарської діяльності.

Баланс (Звіт про фінансовий стан), Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва за 2016 рік не подано. Відповідно до поданого Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 9 місяців 2016 року, основні засоби відсутні, запаси на початок року відсутні, на 30.09.2016 - 0,2 тис. грн.

Остання Податкова декларація з податку на додану вартість подана за листопад 2016 року.

За грудень 2016 року (період взаємовідносин з позивачем) податкова декларація з податку на додану вартість не подана.

Відповідно до інформації, що міститься в ІС «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК.» отримано за грудень 2016 року від контрагентів-постачальників податкові накладні із зазначенням у графі 3 «Номенклатура товарів (послуг) продавця» наступної номенклатури: «скраплений газ, бензин, пельмені, хінкалі, котлети, цукор-пісок, плита гранітна полірована, саджанці тополя, болти з гайками та шайбами, цегла будівельна, кабель силовий, світильники настінні, бра, маркетингове дослідження ринку, виготовлення пакетів, відеокамера, послуги з відправлення смс, видалення дерев, уголь, канат сталевий, кабелі управління, провід, конструктивні елементи тощо».

Аналізом даних, що містяться в ЄРПН, встановлено реєстрацію контрагентом ТОВ «ВОТАР ГРУП» (код 40085844) на адресу ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ЛІК.» податкових накладних з номенклатурою робіт (послуг), наданих на користь позивача, а саме: «видалення дерев».

Відповідно до інформації, що міститься в ІС «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що ТОВ «БОТАР ГРУП» отримано за грудень 2016 року від контрагента- постачальника ТОВ «АКВА МАРІС» податкові накладні із зазначенням у графі 3 «Номенклатура товарів (послуг) продавця» наступної номенклатури: капуста, помідори, лимон.

Згідно інформації, що міститься в базі даних ДФС, ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК.» (код 40329806) ГУ ДФС у Дніпропетровській області 29.05.2018 внесено до бази СФГІ ІС «Податковий блок», як суб`єкта фіктивного підприємництва.

Гр. ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 24.11.2016 надав пояснення ст. ОУ з ОВС ОУГУ ДФС у м. Києві підполковнику податкової міліції Павлушенко О.М., згідно якого повідомив: «До діяльності ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК.» ніякого відношення не маю. Нікого на посади директорів не призначав та не звільняв».

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що згідно Вироку від 27.06.2017 но справі №1-кп/760/759/17 Солом`янський районний суд м. Києва визнав ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 205 ч. 1 Кримінального Кодексу України.

- ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» (код 39869829)

Керівником, головним бухгалтером та засновником ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» з 21.09.2015 по дату складання акту був в одній особі гр. ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Свідоцтво платника ПДВ анульовано 28.12.2016 (причина - 22 - ненадання декларацій протягом року).

ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» не подавало до податкового органу Податкові декларації з податку на прибуток підприємства, Баланси (Звіти про фінансовий стан), Фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва, Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форми № 1ДФ) жодного разу з моменту реєстрації, що свідчить про відсутність на підприємстві основних засобів, інших необоротних активів та трудових ресурсів, необхідних для провадження фінансово - господарської діяльності.

Єдина Податкова декларація з податку на додану вартість подана за вересень 2015 року.

За жовтень 2015 року (період взаємовідносин з позивачем) податкова декларація з податку на додану вартість не подана.

Відповідно до інформації, що міститься в ІС «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» отримано у вересені - жовтні 2015 року від контрагентів - постачальників податкові накладні із зазначенням у графі 3 «Номенклатура товарів (послуг) продавця» наступної номенклатури: «зерно, використання виробничого приміщення на тец, проживання в гуртожитку, організаційні роботи, відшкодування витрат по послугам лазні».

Тобто встановлено невідповідність номенклатури товару (робіт, послуг) в первинних документах придбання та реалізації ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА». Так, не встановлено реєстрації контрагентами в адресу ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» податкових накладних з номенклатурою робіт (послуг), що були реалізовані на користь позивача.

Згідно інформації, що міститься в базі даних ГУ ДФС України «Податковий блок» ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» (код 39869829) Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області 01.11.2016 внесено до бази СФП ІС «Податковий блок», як суб`єкта фіктивного підприємництва. Опитано засновника ОСОБА_6 , який повідомив, що ніякого відношення до фінансово-господарської діяльності даного підприємства не має.

Також Вироком від 31.05.2018 по справі №761/12271/17 Шевченківський районний суд міста Києва визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.205, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту, є Кримінально процесуальний кодекс України (далі -КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина 4 ст. 95 КПК України визначає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту чи пояснення, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, пояснення чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.

Так, Вироком від 03.10.2017 по справі №357/9689/17 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області визнав ОСОБА_2 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 Кримінального Кодексу України. У даній справі встановлено, що «…Після проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «Ветавія», ОСОБА_2 отримала фактичне право на керівництво фінансово-господарською діяльністю ТОВ «Ветавія», здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, але не мала наміру на його використання, оскільки зареєструвала вказане підприємство на прохання невстановленої особи та за грошову винагороду підписала документи, які стали підставою для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «Ветавія» та умисно подала вказані вище документи, що містять завідомо неправдиві відомості, державному реєстратору для проведення державної реєстрації ТОВ "Ветавія"…».

Згідно Вироку від 11.04.2016 по справі №372/812/16-к Обухівський районний суд Київської області визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 205, та за ч. 2 ст. 205-1 Кримінального Кодексу України. У даній справі встановлено, що: «… ОСОБА_3 , у квітні 2015 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи біля станції метрополітену «Либідська» у місті Києві, вступив у попередню злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою придбання та державної перереєстрації, за матеріальну винагороду, суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «Горсан» на своє ім`я, в органах державної влади, без наміру здійснення статутної господарської діяльності, з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб…. ОСОБА_3 , будучи засновником фіктивного підприємства - ТОВ «Горсан» у період з 14.05.2015 року забезпечив прикриття незаконної діяльності невстановленої досудовим розслідуванням особи щодо здійснення вигаданих прибуткових та видаткових операцій по рахунках підприємства, складанні від імені службових осіб ТОВ «Горсан» фіктивних первинних документів щодо реалізації товарів, робіт, послуг, складанні та видачі документів податкової звітності…».

Згідно Вироку від 27.06.2017 но справі №1-кп/760/759/17 (номер судової справи 760/3798/17) Солом`янський районний суд м. Києва визнав ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 205 ч. 1 Кримінального Кодексу України. Вказаним вироком встановлено: «… Відповідно до обвинувального акту від 22.02.2017 року , в липні 2016 року ОСОБА_5 перебуваючи в м. Києві ( точне місце досудовим слідством не встановлено) , вступив у попередню змову з невстановленою досудовим слідством особою , яка запропонувала останньому здійснити реєстрацію на його ім`я в органах державної влади ,за грошову винагороду ,суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «Техстайл ІНК.» , без наміру здійснювати в подальшому статутну господарську діяльність та з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб , на що він дав свою згоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення у сфері господарської діяльності…Таким чином, ОСОБА_5 , будучи засновником фіктивного підприємства - ТОВ « Техстайл ІНК», в період часу з 12.07.2016 по 21.01.2017 забезпечив прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб щодо здійснення вигаданих прибуткових та видаткових операцій по рахункам підприємства ,складання від його імені як службової особи ТОВ «Техстайл ІНК» ,фіктивних первинних документів податкової звітності ,штучного формування податкового кредиту з податку на додану вартість іншим підприємствам та завищенню валових витрат таким суб`єктам господарської діяльності , в результаті чого до Державного бюджету України не надходило коштів у вигляді сплати податків…».

Також Вироком від 31.05.2018 по справі №761/12271/17 Шевченківський районний суд міста Києва визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 Кримінального Кодексу України. Вказаним вироком встановлено наступне: «…Так, ОСОБА_6 у вересні 2015 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи в Шевченківському районі міста Києва, на вулиці Хрещатик, поблизу Бессарабської площі, вступив у змову з невстановленими особами та погодився на їх пропозицію за грошову винагороду в розмірі 5000 гривень перереєструвати на своє ім`я підприємство (юридичну особу) - товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Силіконова долина» (). При цьому, ОСОБА_6 не мав жодного наміру та можливості здійснювати фактичне керівництво підприємством, оскільки не мав на це спеціальних знань чи навичок, а також необхідних для здійснення підприємницької діяльності капіталовкладень. …Крім цього, ОСОБА_6 після проведення перереєстрації жодних документів бухгалтерського обліку, звітності, та інших документів, що пов`язані з господарською діяльністю ТОВ «Силіконова долина» не готував та не підписував, де знаходиться печатка підприємства йому не відомо, банківськими рахунками він не розпоряджався…Таким чином, ОСОБА_6 вчинив фіктивне підприємництво, а саме придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 205 КК України…».

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України (далі - КК України), фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Вищезазначеним вироком, який набрав законної сили, встановлено об`єктивну сторону складу злочину посадової особи контрагента позивача, дії якої не були спрямовані на реальне настання наслідків, а лише на формування первинних документів за наслідками неіснуючих операцій. Господарські операції, за наслідками яких позивачем сформовано витрати та податковий кредит, відбулися на підставі первинних документів, виписаних у той самий період, в якому встановлено факти вчинення злочину та підписані вказаними особами, тобто особою яка заперечує здійснення фінансово-господарської діяльності вказаного підприємства та визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, а отже такі документи не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважною особою, та як наслідок не можуть визнаються такими, що посвідчують факт придбання товарів.

Колегія суддів приходить до висновку, що вказані судові рішення слугують достатньою підставою для висновку про фіктивність діяльності позивача з вказаними контрагентами.

Так, дійсно, вироками по справі №372/812/16-к та №357/9689/17 встановлено вчинення злочинів, передбачених ст. 2051 КК України (Підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб - підприємців).

Втім, колегія суддів враховує, що встановлені у ході розгляду вказаних кримінальних справ обставини щодо створення вказаних товариств спростовують ведення господарської діяльності таких, що у своїй сукупності та за відсутності об`єктивних доказів протилежного, свідчить про фіктивність діяльності позивача з такими.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2019 у справі №804/9072/16 зауважив, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Однак, як підтверджено матеріалами справи, первинні документи по взаємовідносинах позивача з контрагентами (ТОВ «ВЕТАВІЯ», ТОВ «СИЛІКОНОВА ДОЛИНА» та ТОВ «ТЕХСТАЙЛ ІНК») відсутні.

Колегія суддів зазначає, що за загальним правилом для правильного вирішення питання щодо належного документального підтвердження господарських операцій суд має дослідити первинні документи, складені за результатом таких господарських операцій.

Втім, у даному випадку усі первинні документи складені від імені контрагентів позивача, діяльність яких була фіктивної з моменту їх створення, та документи підписані від імені осіб, які заперечують свою участь у діяльності таких. Відтак, такі документи навіть за їх правильного оформлення за зовнішніми ознаками та формою, є недостовірними та у зв`язку з цим є юридично дефектними, а тому не можуть мати доказове значення у даній справі.

Верховним Судом України неодноразово, з метою усунення неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права зазначалось, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення, зокрема відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту, є безпідставним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у постанові від 07.05.2020 у справі №580/1464/19.

Колегія суддів не бере до уваги посилання позивача на те, що його контрагенти на момент здійснення спірних господарських операцій були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки вказане не дає підстав вважати, що такі мали на меті настання реальних правових наслідків господарських операцій.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.

У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (ч. 2 ст. 77 КАС України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що платник податку повинен бути розумним та обачним при виборі контрагента. Перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів, що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства.

Сам факт наявності у позивача податкових чи-то видаткових накладних, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності з урахуванням доводів наведених як підприємством так і контролюючим органом, наявності зазначених вироків, колегія суддів приходить до висновку, що за конкретно встановлених обставин у справі на підставі оцінених доказів, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, податковий орган довів факт нереальності спірних господарських операцій, оскільки за ними оформлювалися лише окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентом обумовлених операцій, чим створювалась видимість реального здійснення господарських операцій та правомірність формування сум податкових вигод.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у вказаній частині. В іншій частині оспорюване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 317, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 листопада 2018 року №103 та №103 - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан