Справа № 282вр-22/160
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 лютого 2022 року Справа №282вр-22/160

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Луніна О. С., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» про заміну стягувача, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС»», в якій заявник просить суд замінити стягувача у виконавчому написі № 1157, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баришицьким І. В. від 17 січня 2020 року з АТ «ОТП БАНК» на ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у зв`язку з переходом до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» прав кредитора за договором № від 10.09.2018 року, укладеним між ВТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 17 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Баршицьким Ігорем Вікторовичем, вчинено виконавчий напис нотаріуса № 1157, яким було запропоновано стягнути на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» заборгованість, що виникла за договором № від 10.09.2018 року, боржником якого є ОСОБА_1 в розмірі 19074,47 грн. 06 липня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О. А., керуючись п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» постановив виконавчий документ повернути стягувачу. 20 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю « ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 20/08/21 згідно якого, товариство набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржником банку, у тому числі і до ОСОБА_1 за договором № від 10.09.2018 року. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); в) факторингу (глава 73 ЦК). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи.

Вирішуючи питання щодо прийняття заяви про заміну стягувача у виконавчому документі до свого провадження та призначення її до розгляду, судом встановлено таке.

Приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.

Звернення до адміністративного суду реалізовується шляхом пред`явлення відповідного адміністративного позову, відкриття провадження у адміністративній справі та прийняттям адміністративним судом рішення, яке після набрання законної сили, підлягає примусовому виконанню шляхом видачі виконавчого листа та пред`явлення його до примусового виконання.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, урегульовано у статтях 370-391 розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З аналізу вказаних норми, суд дійшов висновку, що положення статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України щодо заміни сторони виконавчого провадження застосовуються лише у разі, якщо таке виконавче провадження спрямоване на виконання судового рішення, прийнятого у відповідній адміністративній справі, яке набрало законної сили та за яким видано виконавчий лист.

Разом з тим, частиною 1 статті 442 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

За приписами частини 2 статті 446 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Таким чином, можливість заміни сторони виконавчого провадження не лише при виконанні рішення суду у цивільній справі, але й при виконанні рішень інших органів та їх посадових осіб передбачена нормами цивільного процесуального судочинства.

Зі змісту заяви про заміну стягувача у виконавчому документі, заявник просить відповідно до статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України замінити стягувача по виконавчому напису приватного нотаріуса.

Враховуючи викладене, питання заміни стягувача по виконавчому напису приватного нотаріуса не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачено лише вирішення питань, пов`язаних саме з виконанням судових рішень в адміністративних справах, тоді як питання щодо заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса підлягає вирішенню за нормами частини 2 статті 446 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу, що за нормами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка була чинною до 15 грудня 2017 року і стаття 264 якого (на відміну від статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15 грудня 2017 р.) не містила застереження про подання заяви до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Одночасно і Цивільний процесуальний кодекс України в редакції до 15 грудня 2017 року не містив норми, аналогічній ч. 2 ст. 446, яка діє з 15 грудня 2017 року.

Посилання заявника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 р. у справі №826/7941/17 є безпідставними, оскільки в цій справі спір вирішувався за нормами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка була чинною до 15 грудня 2017 року і стаття 264 якого (на відміну від статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15 грудня 2017 р.) не містила застереження про подання заяви до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Одночасно і Цивільний процесуальний кодекс України в редакції до 15 грудня 2017 року не містив норми, аналогічній ч. 2 ст. 446, яка діє з 15 грудня 2017 року.

Також, суд не бере до уваги посилання заявника на приписи статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником, оскільки вказана норма не стосується спірних правовідносин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що питання заміни стягувача у виконавчому документі, а саме: виконавчому написі нотаріуса з 15 грудня 2017 року віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса в порядку цивільного судочинства за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Так, згідно ч. 2 ст. 167 КАС України визначено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З урахуванням вказаних вище правових норм, оскільки статтею 379 КАС України не передбачено вирішення адміністративними судами питання про заміну стягувача у виконавчому написі нотаріуса, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для повернення заяви без розгляду на підставі ст.167 КАС України як такої, що є безпідставною та необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 167, 248, 294, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» про заміну стягувача - повернути заявнику без розгляду.

Копію ухвали разом із заявою та всіма додатками до неї надіслати заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна