Справа № 320/5434/21
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5434/21 Суддя першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області №96 від 28.01.2021 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Кагарлицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області прийняти рішення про призначення та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового отримання у розмірі 86% суддівської винагороди;

- зобов`язати Кагарлицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди згідно із довідкою №559, виданою 24.12.2020 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Київській області, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 22.12.2020 року;

- стягнути з Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн.;

- звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення суддівської винагороди за один місяць;

- зобов`язати Кагарлицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області подати в 15-ти денний строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.01.2021 №96 про перерахунок пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області від 24.12.2020 № 559, у розмірі 56 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 23 грудня 2020 року з урахуванням раніше виплачених сум;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернулись до суду із апеляційними скаргами.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій - повернуто апелянту.

У той час, як ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі просить рішення суду в частині визнання протиправним та скасовання рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.01.2021 №96 про перерахунок пенсії - залишити без змін, в іншій частині судове рішення змінити та зобов`язати Кагарлицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди згідно із довідкою №559, виданою 24.12.2020 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Київській області, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 23.12.2020 року, просить стягнути на користь позивача 2500 судових витрат на оплату послуг адвоката.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

10 січня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 991, від Головного управління Пенсійного фонду України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідачем наголошено, що останній погоджується з висновком суду першої інстанції, що перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці повинен проводитися відповідно до вимог статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, однак не погоджується з позицією щодо врахування стажу на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, а також із датою проведення відповідного перерахунку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

20 січня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 3425, ОСОБА_1 надіслано доповнення до апеляційної скарги, наголошує, що вважає невірним та надуманим твердження відповідача щодо того, що позивач звернувся до відповідача із заявою № 109 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання 21.01.2021 року, адже до січня 2021 року ніколи не отримував від ГУ ПФУ щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, наголошує, що предметом спору в межах спірних правовідносин є призначення позивачу вперше у вірному розмірі щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту, яким буде відновлено право позивача, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області від 24.12.2020 року № 559, у розмірі 56 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 23 грудня 2020 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду щодо необхідності часткового задоволення позову, проте зазначає, що судом невірно визначено дату, з якої повинен бути проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні у відповідних частинах, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Богуславським РС Управління ДМС України в Київській області 20 жовтня 2015 року (а.с.106).

Згідно з Указом Президента України «Про призначення суддів» від 23.04.2008 року №392/2008 позивач був призначений на посаду судді Рокитнянського районного суду Київської області строком на п`ять років (а.с.14-16).

Указом Президента України «Про переведення суддів» від 02.04.2011 року №345/2011 «Про переведення суддів» позивача переведено з посади судді Рокитнянського районного суду Київської області на посаду судді Богуславського районного суду Київської області в межах п`ятирічного строку (а.с.17).

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 16.05.2013 №250-VІІ ОСОБА_1 обраний на посаду судді Богуславського районного суду Київської області безстроково (а.с.19-20).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 03.08.2015 року позивачу при повторному огляді з 01.08.2015 року встановлено другу групи інвалідності довічно у зв`язку з загальним захворюванням (а.с.108).

Відповідно до матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, при цьому в період з 24.05.2015 року по 24.05.2019 року ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно з розпорядженням Управління ПФУ у Миронівському районі Київської області (а.с.125-127).

Згідно поданої позивачем заяви про перерахунок пенсії від 24.05.2019 року (перехід на інший вид пенсії) ОСОБА_1 з 24.05.2019 року по 20.01.2021 року отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.129).

Вказані обставини підтверджуються матеріалами пенсійної справи, копія якої долучена судом до матеріалів справи.

Наказом Богуславського районного суду Київської області від 14.09.2018 року №03/к судді Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_1 з 06.08.2018 року встановлено щомісячну доплату до посадового окладу за вислугу років у розмірі 50 % посадового окладу (стаж роботи, що дає право на надбавку, становить повних 24 роки 11 місяців 05 днів станом на день призначення) (а.с.20).

Судом встановлено, що після отримання 06.11.2018 Богуславським районним судом Київської області спільного листа Голови Вищої ради правосуддя І. Бенедисюка, в.о. Голови Верховного Суду Б. Львова, Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України С. Козьякова, в.о. Голови Ради суддів України А. Жука, Голови Державної судової адміністрації України З. Холоднюка, Ректора Національної шкоди суддів України М. Оніщука Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді від 05.11.2018 р., адресованого апеляційним та місцевим судам (а.с.21-27), було видано наказ голови Богуславського районного суду Київської області від 23.11.2018 року №05/к про зміну наказу від 14.09.2018 №03/к.

Так, згідно з наказом Богуславського районного суду Київської області від 23.11.2018 №05/к судді Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_1 встановлено з 05.08.2018 року щомісячну доплату до посадового окладу за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу (стаж роботи, що дає право на надбавку, становить повних 20 років 10 місяців 08 днів станом на день призначення) (а.с.29).

02 січня 2019 року позивач звернувся до Вищої ради правосуддя із заявою про звільнення його з посади судді Богуславського районного суду Київської області у відставку відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України (а.с.72).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 09 квітня 2019 року №1079/0/15-19 відмовлено у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Богуславського районного суду Київської області у відставку, у зв`язку з відсутністю необхідного для звільнення у відставку стажу роботи (а.с.73-74).

Не погоджуючись з вказаним рішенням Вищої ради правосуддя від 09.04.2019 року №1079/0/15-19, ОСОБА_1 оскаржив дане рішення до Верховного Суду.

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.07.2019 року у справі №9901/302/19 відмовлено у задоволенні позову громадянина ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 09.04.2019 року №1079/0/15-19 (а.с.75-82).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №9901/302/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11липня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Вищої ради правосуддя від 09 квітня 2019 року №1079/0/15-19 «Про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Богуславського районного суду Київської області у відставку»;

- зобов`язано Вищу раду правосуддя повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 січня 2019 року про звільнення з посади судді Богуславського районного суду Київської області у відставку з урахуванням висновків суду (а.с.83-86).

На виконання постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №9901/302/19, Вищою радою правосуддя прийнято рішення від 03.12.2020 року №3383/0/15-20, яким звільнено ОСОБА_1 з посади судді Богуславського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.87-88).

Наказом Богуславського районного суду Київської області від 22.12.2020 року №03/к ОСОБА_1 відраховано зі штату Богуславського районного суду Київської області з 22 грудня 2020 року у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.89).

Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеним Богуславським районним судом Київської області від 22.12.2020 року №01-24/51/2020, ОСОБА_1 має загальний стаж, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 23 роки 08 місяців 08 днів (без врахування стажу роботи начальником юридичного відділу АСП АгроМир ), з яких робота на посаді судді складає 12 років 08 місяців 01 день (23.04.2008 - 12.04.2011 - суддя Рокитнянського районного суду Київської області; 13.04.2011 - 22.12.2020 - суддя Богуславського районного суду Київської області) (а.с.90).

24 грудня 2020 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Київській області видано ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 24.12.2020 року № 559, відповідно до якої станом на 22.12.2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 94590,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 63060,00 грн.; доплата за вислугу років - 31530,00 грн. (а.с.91).

Цього ж дня, 24 грудня 2020 року, позивач звернувся до Відділу обслуговування громадян № 10 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в місті Богуслав із заявою про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій просив призначити/перерахувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положення абзацу 2 пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року №1402-VІІІ, приймаючи до уваги, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 року визнано протиправним та скасовано рішення Вищої ради правосуддя від 09.04.2019 року, згідно якого відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 02.01.2019 про звільнення з посади судді у відставку (а.с.92-93).

До цієї заяви позивачем були додані всі необхідні документи, в тому числі заяву про звільнення з посади судді у відставку, довідку про розрахунок стажу судді станом на 26.12.2018 року, копію постанови ВПВС від 17.09.2020 року, копію рішення ВРП від 03.12.2020 року, розрахунок стажу судді станом на 22.12.2020 року, довідку про суддівську винагороду, наказ про відрахування судді зі штату суду від 22.12.2020 року (а.с.92-94).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що заява від 24.12.2020 року про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці надрукована за допомогою використання комп`ютерної техніки та, як було зазначено ОСОБА_1 у позові не була прийнята та зареєстрована у Богуславському відділі обслуговування громадян з вказівкою на те, що спеціаліст, який приймає такі заяви, захворів на коронавірус і замінити даного спеціаліста іншою особою немає можливості (факт неприйняття заяви підтверджується в тому числі відсутністю підписів у графах «спеціаліст», «начальник управління»).

21 січня 2021 року позивач вдруге звернувся до Відділу обслуговування громадян № 10 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в місті Богуслав із заявою про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка була виготовлена за формою додатку 1 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, заповнивши власноручно таку заяву (а.с.95-96).

Проте така заява не була прийнята уповноваженою особою Богуславського відділу обслуговування громадян з вказівкою на те, що бланк заяви необхідно заповнювати власноручно, а не друкувати. Крім того, до заяви необхідно додати оригінали лише тих документів, які визначені у розділі ІІІ Положення №3-1 без приєднання будь-яких інших документів.

Враховуючи відмову вдруге прийняти від позивача заяву про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач був вимушений підписати запропонований йому бланк заяви за призначенням/перерахунком пенсії, в якій міститься прохання про перерахунок пенсії у зв`язку із переходом на інший вид пенсії, яка була прийнята та зареєстрована Відділом обслуговування громадян № 10 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 21.01.2021 року за №109 спеціалістом ОСОБА_2 , про що свідчить підпис вказаної посадової особи на бланку заяви (а.с. 97-98).

Згідно розписки-повідомлення до заяви позивача від 21.01.2021 року додані такі документи: військовий квиток; диплом; довідка з ДПІ про облік як СПД; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років №3383/0/15-20; заява про призначення пенсії (у кількості 2 за №109); заява про спосіб виплати пенсії; інші документи у кількості 4 документів (№559, №03/К, №11-882, 19); паспорт; трудова книжка.

08 лютого 2021 року представник Відділу обслуговування громадян № 10 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в місті Богуслав надав позивачу роздруківку із комп`ютера, з якої вбачається, що Кагарлицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області прийняло рішення №96 від 28.01.2021 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 (судом першої інстанції вірно встановлено, що державна реєстрація припинення Кагарлицького об`єднаного управління ПФУ Київської області відбулась ще 30.03.2017 року, а правонаступником вказаного територіального органу ПФУ є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548), отже предметом оскарження у даній справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №96 від 28.01.2021 року про перерахунок пенсії позивача).

Так, 28.01.2021 року на підставі заяви позивача від 21.01.2021 року прийнято рішення №96 про перерахунок пенсії, відповідно до якого ОСОБА_1 з 21 січня 2021 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди судді; визначено повний страховий стаж позивача 39 років 11 місяців 9 днів, страховий стаж до 01.01.2004 року - 27 років 2 місяці 9 днів, страховий стаж після 01.01.2004 року - 12 років 9 місяців 0 днів, та стаж на посаді судді 12 років 8 місяців 0 днів (а.с.98).

Отже, виходячи з рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №96 від 28.01.2021 року про перерахунок пенсії позивача, ОСОБА_1 з 21 січня 2021 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди, з визначенням стажу позивача на посаді судді 12 років 8 місяців 0 днів, у сумі 47295,00 грн. (а.с.98).

При цьому, з матеріалів пенсійної справи слідує та не заперечується відповідачем, що за період з 24.12.2020 року (день звернення позивача до Відділу обслуговування громадян № 10 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із першою заявою від 24.12.2020 про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) по 20.01.2021 року позивач отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Не погодившись із розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та вважаючи, що позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди, ОСОБА_1 15.02.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області зі скаргою на рішення Кагарлицького об`єднаного управління ПФУ від 28.01.2021 №96, в якій просив скасувати вказане рішення та надати розпорядження про невідкладне вчинення дій по винесенню рішення про призначення з 24.12.2020 року ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88% суддівської винагороди, починаючи з 24.12.2020 року (а.с.100-103).

У відповідь на скаргу позивача від 15.02.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (Управління обслуговування громадян) листом від 12.03.2021 року №2522-2697/К-02/8-1000/21 повідомило позивачу про те, що згідно поданих позивачем документів довічне грошове утримання обраховано із загального стажу 39 років 11 місяців 1 день, у тому числі спеціальний стаж (23.04.2008-22.12.2020), що дає право на щомісячне грошове утримання суддям, становить 12 років 8 місяців. При цьому повідомлено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді розраховано відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» та документів, які містяться в матеріалах справи, відповідно до чинного законодавства (а.с.104-105).

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо перерахунку його пенсії в частині визначення розміру щомісячного грошового утримання судді, та не погодившись із датою, з якої позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції, доводам апелянтів, враховуючи правові висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у цій правовій нормі зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон України №1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон України № 2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону України №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, частиною 2 цієї правової норми закріплено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини третьої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону України №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 цього розділу було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України № 2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України № 2453-VI (пункт 23).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року №193-IX, який набрав чинності 07 листопада 2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділа ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII.

Відповідно до пункта 24 розділа ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Пунктом 25 цього розділа встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів . За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, а також у рішенні від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункта 25 розділа ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні Суд наголосив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини 6 статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац 4 підпункта 3.1 пункта 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци 5, 6 підпункта 2.2 пункта 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом України № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункта 25 розділа ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з 19 лютого 2020 року судді, які вийшли у відставку, мають право на розрахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі саме положень Закону України №1402-VIII.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вийшов у відставку 03.12.2020 року, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо необхідності застосування в межах спірних правовідносин саме положень Закону України №1402-VIII.

Посилання позивача про порушення його права на отримання довічного грошового утримання у розмірі, визначеному на підставі положень Закону України № 2453-VI, з огляду на те, що вперше із заявою про звільнення з посади у відставку позивач звернувся до ВРП 02.01.2019 року, колегія суддів вважає помилковим, адже відповідно до норм чинного законодавства та правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у справі № 815/5811/16 на суддю, як на особу публічного права із особливим статусом не розповсюджується загальні норми трудового законодавства, датою звільнення суді є дата прийняття рішення про звільнення з посади судді. Не можливість застосування зворотньої дії Закону у часі в межах спірних правовідносин підтверджується також тим, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №9901/302/19 не було ухвало рішення про звільнення позивача із зазначення конкретної дати, резолютивна частина сформована наступним чином: «зобов`язано Вищу раду правосуддя повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 січня 2019 року про звільнення з посади судді Богуславського районного суду Київської області у відставку з урахуванням висновків суду», отже в межах спірних правовідносин повинні бути застосовані норми законодавства, що були чинні на дату звільнення позивача, а не на дату, коли позивач вперше подав заяву про звільнення, яка не була задоволена.

Як було зазначено вище, Закон № 1402-VIIІ передбачає проведення відповідного розрахунку, виходячи з 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 % грошового утримання судді).

Так, згідно наявного в матеріалах справи та розпорядженні відповідача під час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який складено Богуславським районним судом Київської області від 22.12.2020 року №01-24/51/2020, ОСОБА_1 має загальний стаж, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 23 роки 08 місяців 08 днів (без врахування стажу роботи начальником юридичного відділу АСП АгроМир ), з яких робота на посаді судді складає 12 років 08 місяців 01 день (23.04.2008 - 12.04.2011 - суддя Рокитнянського районного суду Київської області; 13.04.2011 - 22.12.2020 - суддя Богуславського районного суду Київської області) (а.с.90). Вказаний розрахунок стажу роботи судді складено на день видання наказу про відрахування судді зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку, тобто станом на 22.12.2020 року.

Так, відповідно до вказаного Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який складено Богуславським районним судом Київської області від 22.12.2020 року №01-24/51/2020, до загального стажу, який дає ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді включено:

- служба в рядах Радянської Армії з 20.10.1977 року по 29.10.1979 року - 02 роки 00 місяців 10 днів;

- помічник прокурора Миронівського району з 31.03.1994 року по 26.10.1999 року - 05 років 06 місяців 27 днів;

- підприємницька діяльність - діяльність у сфері права з 17.08.2000 року по 30.12.2003 року - 03 роки 00 місяців 00 днів;

- слухач Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.2004 року по 30.06.2005 року - 00 років 05 місяців 00 днів;

- суддя Рокитнянського районного суду Київської області з 23.04.2008 року по 12.04.2011 року - 02 роки 11 місяців 21 день;

- суддя Богуславського районного суду Київської області з 13.04.2011 року по 22.12.2020 року - 09 років 08 місяців 10 днів.

При цьому що стосується зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду зайняття ОСОБА_1 адвокатською діяльністю, у період з 17.08.2000 року по 30.12.2003 року, що складає три роки, згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який складено Богуславським районним судом Київської області 22.12.2020 року №01-24/51/2020, суд зазначає, що вказані обставини зумовили виникнення спору за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 09.04.2019 року №1079/0/15-19 (справа №9901/302/19).

У постанові від 17.09.2020 року у справі №9901/302/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що оскільки позивач має стаж роботи на посаді помічника прокурора, який зарахований ВРП відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України Про статус суддів , чинного на день призначення позивача на посаду судді, а також інший стаж роботи, зокрема зайняття ОСОБА_1 адвокатською діяльністю, який міг бути врахований для призначення позивача на посаду судді, то наявні підстави для застосування положень частини другої статті 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів та врахування трьох років такого стажу при обчисленні стажу, що дає право на відставку судді .

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного суду, викладені у постанові від 17.09.2020 року у справі №9901/302/19, суд дійшов висновку, що три роки періоду роботи позивача адвокатом (з загального періоду такої роботи з 17.08.2000 року по 30.12.2003 року) зараховуються до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді.

Згідно з частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, загальний стаж роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 23 роки 08 місяців 8 днів, а отже повних 23 роки, що дає підстави для збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання на два відсотки грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, тобто на 6 % (3 роки * 2 %).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що стаж судді, який дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на день подання заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді становить 23 роки, що дає позивачу право на виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 % суддівської винагороди працюючого судді. Відповідачем даного висновку не заперечено та не спростовано, відзив на апеляційну скаргу не містить обґрунтування з чого саме виходив позивач призначаючи ОСОБА_1 розмір щомісячного довічного грошового утримання виходячи саме з 50 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Щодо дати, з якої позивачу має бути проведений перерахунок та виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 142 Закону України № 1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідач, посилаючись на протиправність рішення суду першої інстанції в частині дати, з якої позивача має бути проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, посилається на положення ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший.

Втім, 24 грудня 2020 року ОСОБА_1 вперше звернувся до відповідача із заявою про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тобто позивачу вперше було призначено пенсію відповідно до Закону № 1402-VIII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, за таких обставин, на переконання колегії суддів, застосування в спірних відносинах норм частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV є безпідставним.

Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1.

Так, згідно з п. 6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

З приводу того, що вперше із заявою Відділу обслуговування громадян № 10 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 звернувся саме 24 грудня 2020 року, проте остання не була прийнята відповідачем з підстав хвороби відповідного співробітника, колегія суддів зазначає, що такі доводи не можуть братися судом до уваги з огляду на те, що позивач не був позбавлений можливості скласти Акт про відмову у прийнятті заяви чи оскаржити такі дії відповідача, проте доказів вчинення ОСОБА_1 будь - яких дій після відмови у прийнятті заяви від 24.12.2020 року матеріали справи не містять.

Відповідно до наявних матеріалів справи із заявою, що була прийнята відповідачем, про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 звернувся 21 січня 2021 року, тому саме з цієї дати відповідачем правомірно було призначено ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з цієї дати.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, проте невірно визначено дату з якої повинен бути проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, у зв`язку з чим резолютивна частина судового рішення підлягає зміні. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року - змінити.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року - змінити.

Викласти абзац три резолютивної частини рішення наступним чином:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області від 24.12.2020 року № 559, у розмірі 56 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 21 січня 2021 року з урахуванням раніше виплачених сум.»

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 15 лютого 2022 року.