Справа № 200/14056/21
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року Справа№200/14056/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення щодо відмови виплати пенсії за віком, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 31 від 16 вересня 2021 року про відмову в призначенні пенсі за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) № 4760 від 10.09.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи: з 22.06.1992 року по 31.08.1992 року на підприємстві Шахта «Краснолиманська»; з 16.09.2002 року по 04.06.2007 року на підприємстві ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»; з 01.07.2007 року по 22.01.2010 року на підприємстві ТОВ «Донвуглепоставка»; з 14.04.2010 року по 03.02.2011 року на підприємстві ТОВ «Виробнича компанія «Красноармійськвугілля»; з 15.02.2011 року по 30.01.2012 року на підприємстві ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008»; з 16.04.2012 року по 31.07.2013 року на підприємстві ТОВ «ПК «Красноармійськву гілля»; з 16.09.2013 року по 15.07.2014 року на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд»; з 22.07.2014 року по 15.04.2015 року на підприємстві ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля»; - зарахувати до страхового стажу та пільгового стажу за Списком №1 період роботи на підприємстві ТОВ «ВК «Красноармійськвугілля» з 01.06.2013 року по 30.06.2013 року;

- зарахувати до страхового стажу відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах 14 (чотирнадцять) років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 вересня 2021 року засобами веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України ним було подано заяву про призначення пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішенням Пенсійного фонду України №31 від 16 вересня 2021 року відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Під час підрахунку пільгового стажу не враховані відомості уточнюючої довідки №437 від 10.09.2021 року №437, оскільки відсутні накази про результати проведення атестації робочих місць та уточнюючої довідки №808 від 11.08.2021 року, оскільки не надано історичну довідку про зміну назви (відсутнє підтвердження права видачі пільгової довідки шахтою «Капітальна» (в т.ч. наказ про результати атестації) за період роботи на шахті «Стаханова»). Крім того, згідно відповіді на адвокатський запит №0500-1502-8/78720 від 30.09.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було повідомлено про те, що до пільгового стажу не зараховано спірні періоди. Крім того, як вбачається з розрахунку стажу здійсненого відповідачем до пільгового стажу за Списком №1 не враховано період роботи на підприємстві ТОВ «ВК «Красноармійськвугілля» з 01.06.2013 року по 30.06.2013 року. Позивач вважає, що відповідачем неправомірно не враховано спірні періоди його роботи, оскільки він мав страхового стажу більш ніж 25 років та пільгового стажу в підземних умовах більш ніж 10 років, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Позивач вважає дії відповідача такими, що не ґрунтуються на законі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі №200/14056/21 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 5 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про зміну позовних вимог по адміністративній справі №200/14056/21 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 9 грудня 2021 року залучено в якості другого відповідача адміністративній справі №200/14056/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, 84122, ).

У строк, встановлений судом через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем 1 надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що до пільгового стажу не враховані періоди роботи з 16.09.2002 року по 02.02.2005 року, які зазначені в уточнюючій довідці за №437 від 10.09.2021 - оскільки відсутні накази про результати проведення атестації робочого місця. Щодо уточнюючої довідки №808 від 11.08.2021, зауважує, що вона не містить історичної довідки про зміну назви (відсутнє підтвердження права пільгової довідки шахтою "Капітальна" (в т.ч. наказ про результати атестації) за період роботи в шахті "Стаханова"). Для зарахування періоду роботи до пільгового стажу з 22.06.1992 по 31.08.1992 та з 16.09.2013 по 15.07.2014 позивачу необхідно пред`явити уточнюючу довідку, яка підтверджує пільговий характер роботи. Враховуючи наведене, на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, страховий стаж становить 23 роки 2 місяці 18 днів, з яких 2 роки 7 місяців 12 днів пільговий стаж роботи. Отже, підстав для призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , що визначаються ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не має, оскільки на момент звернення у позивача відсутній пільговий стаж на момент звернення, а саме 9 років.

Відповідачем 2 не надано відзив на позовну заяву.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_3 виданий 21 червня 1997 року Добропільським МВ УМВС України в Донецькій області), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

10.09.2021 ОСОБА_1 через веб-портал Пенсійного фонду України надав заяву про призначення пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Разом з заявою про призначення пенсії було надано наступні документи:

- заяву №4760;

- копію паспорту та РНОКПП;

- трудову книжку серії НОМЕР_4 від 01.07.1991 року;

- диплом серії НОМЕР_5 від 08.07.1988 року; диплом серії НОМЕР_6 від 07.06.1993 року;

- архівну довідку, видану Національним технічним університетом «Дніпровська політехніка» №21/245 від 17.08.2021 року;

- довідку, що підтверджує пільговий характер роботи, видану ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» №808 від 11.08.2021 року;

- довідку про фактичні спуски в шахту, видану ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» №401 від 12.08.2021 року;

- наказ про атестацію підземних робочих місць, виданий ВП «Шахта Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля»;

- довідку, що підтверджує пільговий характер роботи, видану ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» №618 від 30.08.2021 року;

- довідку, що підтверджує пільговий характер роботи, видану ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 169 від 07.09.2021 року;

- довідки про спуски, видані ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля" (2 шт.);

- довідку про кількість підземних виходів, видану ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» № 415 від 19.08.2021 року;

- довідку про підтвердження наявного трудового стажу, видану ВП «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» № 545 від 20.08.2021 року;

- накази про атестацію робочих місць, видані Добропільське виробниче об`єднання з видобутку вугілля Шахта «Белицька» №213 від 20.02.1995 року, № 28 від 20.01.2000 року;

- довідку про підтвердження наявного трудового стажу, видану ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» №437арх від 10.09.2021 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 31 від 16 вересня 2021 року відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 9 років після досягнення пенсійного віку 51 рік відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Під час підрахунку пільгового стажу не враховані відомості уточнюючої довідки № 437 від 10.09.2021 року №437, оскільки відсутні накази про результати проведення атестації робочих місць та уточнюючої довідки №808 від 11.08.2021 року, оскільки не надано історичну довідку про зміну назви (відсутнє підтвердження права видачі пільгової довідки шахтою «Капітальна» (в т.ч. наказ про результати атестації) за період роботи на шахті «Стаханова»).

27.09.2021 року позивач звернувся через свого представника до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про надання інформації щодо підстав прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.09.2021 року №0500-1502-8/78720 на запит представника позивача повідомлено про те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 31 від 16 вересня 2021 року відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 9 років. До пільгового стажу не зараховано періоди: з 22.06.1992 року по 31.08.1992 року - відсутня довідка, яка підтверджує пільговий характер роботи; з 16.09.2002 року по 04.06.2007 року - не долучено накази про атестацію робочих місць на підприємстві ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»; з 01.07.2007 року по 22.01.2010 року - довідка не містить вихідного номеру та дати видачі і не відповідає вимогам п.20 Порядку; з 14.04.2010 року по 03.02.2011 року - відсутня довідка, яка підтверджує пільговий характер роботи; з 15.02.2011 року по 30.01.2012 року - довідка № 169 від 07.09.2021 року не відповідає вимогам п.20 Порядку; з 16.04.2012 року по 31.07.2013 року - довідка № 415 від 19.08.2021 року не відповідає вимогам п.20 Порядку; з 16.09.2013 року по 15.07.2014 року - відсутня довідка, яка підтверджує пільговий характер роботи; з 22.07.2014 року по 15.04.2015 року - працював на шахті «Стаханова», а пільгова довідка від 11.08.2021 року № 808 видана ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» (відсутнє підтвердження щодо права видачі пільгової довідки).

Згідно записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_4 від 01.07.1991 щодо спірних періодів, позивач працював:

на посаді електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті на підприємстві Шахта «Краснолиманська» з 22.06.1992 року по 31.08.1992 року (записи №№3,4);

на посаді електрослюсаря підземного 4 розряду з повним підземним робочим днем в шахті та заступника механіка дільниці підземного з повним робочим днем в шахті на підприємстві ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 16.09.2002 року по 04.06.2007 року (записи №№15-17);

на посаді заступника механіка дільниці підземного та механіка дільниці підземного з повним робочим днем в шахті на підприємстві ТОВ «Донвуглепоставка» з 01.07.2007 року по 22.01.2010 року (записи №№19-21);

на посаді механіка дільниці підземного з повним робочим днем в шахті на підприємстві ТОВ «Виробнича компанія «Красноармійськвугілля» з 14.04.2010 року по 03.02.2011 року(записи №№25-26);

на посаді механіка дільниці підземного з повним робочим днем в шахті на підприємстві ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008» з 15.02.2011 року по 30.01.2012 року(записи №№27-28);

на посаді електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті та заступника механіка дільниці підземного з повним робочим днем в шахті на підприємстві ТОВ «ПК «Красноармійськвугілля» з 16.04.2012 року по 31.07.2013 року(записи №№29-31);

на посаді механіка дільниці підземного з повним робочим днем в шахті на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд» з 16.09.2013 року (запис №32).

До матеріалів справи, позивачем надано Довідку від 10.09.2021 року №437арх про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, видану ОСОБА_1 , ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», про те, що у період з 16.09.2002 року по 02.02.2005 року позивач працював повний робочий день і виконував гірничі роботи з видобування вугілля підземним способом за професією електрослюсаря підземного дільниці ПР-6, у період з 03.02.2005 року по 04.06.2007 року позивач працював повний робочий день і виконував гірничі роботи з видобування вугілля підземним способом за професією заступник механіка що передбачена списком №1.

Також, позивачем надано Довідку від 30.08.2021 року №618 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, видану ОСОБА_1 , ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», про те, що у період з 08.02.2010 року по 19.02.2010 року позивач працював повний робочий день і виконував гірничі роботи з видобування вугілля підземним способом за професією механіка дільниці підземного, у період з 20.02.2010 року по 19.03.2010 року позивач працював повний робочий день і виконував гірничі роботи з видобування вугілля підземним способом за професією механіка дільниці підземного, у період з 20.03.2010 року по 25.03.2010 року позивач працював повний робочий день і виконував гірничі роботи з видобування вугілля підземним способом за професією заступник механіка дільниці підземного, що передбачена списком №1.

Також, позивачем надано Довідку від 11.08.2021 року №808 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, видану ОСОБА_1 , ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», про те, що у період з 22.07.2014 року по 31.07.2014 року позивач навчався в учбовому пункті, оплата здійснювалась як підземному робітникові; у період з 01.08.2014 року по 15.04.2015 року позивач працював повний робочий день за професією механіка на підземній дільниці, що передбачена списком №1.

Не погодившись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У пункті 5 рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії, до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Стосовно правового регулювання спірних відносин хочу зазначити, що абзацом першим частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (надалі Закон №1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менші ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до приписів частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Нормами статті 114 Закону №1058-IV визначено особливості призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина 1 статті 114 Закону №1058-IV).

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі веб-портал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

Відповідно до пункту 2.7 Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

За приписами пункту 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до статті 62 Закону України № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку №383).

Пунктом 4.2 Порядку №383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку №383).

Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку №383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку №637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 Справа №275/615/17 (К/9901/768/17).

Посилання відповідача на відсутність документів чи їх неналежне оформлення, підтверджуючих пільговий характер роботи, за спірний період, суд вважає безпідставним, оскільки трудовою книжкою підтверджується, що позивач у зазначений період виконував підземні роботи з повним робочим днем під землею, а довідки про які зазначає відповідач повинні надаватися лише у тих випадках, коли у в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах і, в даному випадку, не є обов`язковими для надання відповідачу для підтвердження пільгового стажу.

Щодо посилання відповідача на відсутність наказів про проведення атестації робочих місць, суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно п.4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (затв. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005383, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731 ) результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умові характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що атестація має проводитися у передбачені для цього строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується й Верховний Суд в постанові від 21.08.2018 (адміністративне провадження К/9901/20098/18, справа №352/547/16-а) та постанові від 10.07.2018 (справа №227/545/17, адміністративне провадження №К/9901/22421/18) вказуючи, що: атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

При цьому, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відтак Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд зазначає, що відповідачем неправомірно не розглянуто питання щодо зарахування періодів роботи позивача: з 22.06.1992 року по 31.08.1992 року на підприємстві Шахта «Краснолиманська»; з 16.09.2002 року по 04.06.2007 року на підприємстві ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»; з 01.07.2007 року по 22.01.2010 року на підприємстві ТОВ «Донвуглепоставка»; з 14.04.2010 року по 03.02.2011 року на підприємстві ТОВ «Виробнича компанія «Красноармійськвугілля»; з 15.02.2011 року по 30.01.2012 року на підприємстві ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008»; з 16.04.2012 року по 31.07.2013 року на підприємстві ТОВ «ПК «Красноармійськву гілля»; з 16.09.2013 року по 15.07.2014 року на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд»; з 22.07.2014 року по 15.04.2015 року на підприємстві ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля»; до пільгового стажу за списком №1.

В контексті викладеного, суд дійшов висновку, шо рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №31 від 16 вересня 2021 року про відмову в призначенні пенсі за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначив ЄСПЛ у справі. Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу №1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява №38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження того, що при прийнятті спірного рішення про відмову в призначенні пенсії діяли обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто с забезпеченням усіх прав особи. Дії відповідача порушують баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст.46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямовані ці дії.

З практики Європейського суду слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушених прав ОСОБА_1 шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення та зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, з зарахуванням спірних періодів, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне обрати інший спосіб захисту порушеного права позивача та:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №31 від 16 вересня 2021 року про відмову в призначенні пенсі за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) №4760 від 10.09.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи: з 22.06.1992 року по 31.08.1992 року на підприємстві Шахта «Краснолиманська»; з 16.09.2002 року по 04.06.2007 року на підприємстві ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»; з 01.07.2007 року по 22.01.2010 року на підприємстві ТОВ «Донвуглепоставка»; з 14.04.2010 року по 03.02.2011 року на підприємстві ТОВ «Виробнича компанія «Красноармійськвугілля»; з 15.02.2011 року по 30.01.2012 року на підприємстві ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008»; з 16.04.2012 року по 31.07.2013 року на підприємстві ТОВ «ПК «Красноармійськвугілля»; з 16.09.2013 року по 15.07.2014 року на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд»; з 22.07.2014 року по 15.04.2015 року на підприємстві ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля».

Відповідно до статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача 2 зарахувати до страхового стажу та пільгового стажу за Списком №1 період роботи на підприємстві ТОВ «ВК «Красноармійськвугілля» з 01.06.2013 року по 30.06.2013 року підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача 2 розглянути питання щодо наявності підстав для його зарахування. Оскільки у спірному рішенні відповідачем 1 не було надано оцінки вказаному періоду.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача 2 зарахувати до страхового стажу відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах 14 (чотирнадцять) років, суд дійшов висновку, що дана позовна вимога є передчасною, оскільки вирішення даного питання виникне тільки після зарахування спірних періодів роботи позивача.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнані судом протиправними, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно по 454грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , адреса для листування АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, 84122, ) про визнання протиправним та скасування рішення щодо відмови виплати пенсії за віком задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №31 від 16 вересня 2021 року про відмову в призначенні пенсі за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) № 4760 від 10.09.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи: з 22.06.1992 року по 31.08.1992 року на підприємстві Шахта «Краснолиманська»; з 16.09.2002 року по 04.06.2007 року на підприємстві ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»; з 01.07.2007 року по 22.01.2010 року на підприємстві ТОВ «Донвуглепоставка»; з 14.04.2010 року по 03.02.2011 року на підприємстві ТОВ «Виробнича компанія «Красноармійськвугілля»; з 15.02.2011 року по 30.01.2012 року на підприємстві ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Горизонт-2008»; з 16.04.2012 року по 31.07.2013 року на підприємстві ТОВ «ПК «Красноармійськвугілля»; з 16.09.2013 року по 15.07.2014 року на підприємстві ПАТ «Укрвуглебуд»; з 22.07.2014 року по 15.04.2015 року на підприємстві ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути питання щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу та пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) період роботи на підприємстві ТОВ «ВК «Красноармійськвугілля» з 01.06.2013 року по 30.06.2013 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 09 лютого 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з кара нтином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов