Справа № 580/2481/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2481/19 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 22 лютого 2019 року № 81-45/VII «Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено позивачу у наданні земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у приватну власність;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про передачу позивачу у приватну власність земельної ділянки площею 0, 12 га з кадастровим номером :01:006:0572 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області (за межами населеного пункту);

- стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 1921 грн, моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень внаслідок прийняття протиправного рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила про те, що відповідач всупереч вимогам Земельного кодексу України, протиправно прийняв оскаржуване рішення, оскільки резервування земельного масиву за учасниками АТО та ООС, згідно з рішенням сесії Білозірської сільської ради від 26 вересня 2018 року № 71-43 не може бути підставою для відмови позивачу в наданні у власність земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :01:006:0572 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту).

Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 11 жовтня 2020 року позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 22 лютого 2019 року № 81-45/VII «Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ». Зобов`язав Білозірську сільську раду Черкаського району Черкаської області на черговій сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 лютого 2019 року про передачу у власність земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :01:006:0572 для ведення індивідуального садівництва в адмінмежах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в частині вимог.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року скасовано. Провадження у справі № 580/2481/19 закрито.

Постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.11.2021 касаційну скаргу позивача задоволено, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2021 прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 16 лютого 2022 року.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач 14.02.2019 звернулась до Білозірської сільської ради із заявою, в якій просила надати їй у власність земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :01:006:0572 для ведення індивідуального садівництва в адмінмежах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту).

За наслідками розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів, Білозірською сільською радою рішенням від 22.02.2019 № 81-45/VII відмовлено позивачці в наданні у власність земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :01:006:0572 для ведення індивідуального садівництва в адмінмежах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту), у зв`язку з тим, що вказаний масив зарезервований за учасниками АТО та ООС, згідно рішення сесії Білозірської сільської ради від 26.09.2018 № 71-43.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтування прийнятого рішення по заяві позивача не містить визначених положеннями Земельного кодексу України підстав для відмови у задоволенні такої заяви та вмотивованої відмови у її задоволенні, що є порушенням вказаної норми Земельного кодексу України.

Натомість, апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення про передачу позивачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :01:006:0572 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області (за межами населеного пункту), а також, щодо відмови в стягненні моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно норм ч. 1 ст. 308 КАС України, судом перевіряється оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Частинами 6, 7 статті 118 ЗК України, передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням відмовлено позивачці в наданні у власність земельної ділянки, у зв`язку з тим, що вказаний масив зарезервований за учасниками АТО та ООС, згідно рішення сесії Білозірської сільської ради від 26.09.2018 № 71-43, з огляду на що, обґрунтування прийнятого рішення по заяві не містить визначених положеннями ЗК України підстав для відмови у задоволенні заяви позивача та вмотивованої відмови у її задоволенні, що є порушенням вказаної норми ЗК України. При цьому, резервування ділянки з метою надання її військовослужбовцям, які виконують завдання по здійсненню антитерористичної операції, не є передачею її у власність.

Тож, судом першої інстанції було визнано протиправним та скасовано рішення Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 22.02.2019 № 81-45/VII та зобов`язано відповідача на черговій сесії повторно розглянути заяву про передачу у власність земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :01:006:0572.

Водночас, позивач вважає, що суд першої інстанції мав зобов`язати відповідача не повторно розглянути заяву, а саме прийняти рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Водночас, слід врахувати, що за своєю правовою природою, Білозірська сільська рада наділена дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу, саме до повноважень якої входить перевірка поданих документів разом із заявою та обов`язок надати дозвіл на розробку проекту землеустрою та виготовлення технічних умов. При цьому, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу, яким у даному випадку є Білозірської сільської ради.

У частині вимог про стягнення моральної шкоди, колегія суддів наголошує на тому, що доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я потерпілої, тяжкості вимушених змін у її життєвих та ділових стосунках, ступені зниження репутації, часу та зусиль, докладених для відновлення попереднього стану до суду позивачкою не надано. Разом з цим, суд має надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Колегія суддів зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння їй сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, понесені позивачем, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

Я.М. Василенко