Справа № 160/26698/21
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, що полягала у незарахуванні ОСОБА_1 до його пільгового стажу роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періоду роботи з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 25.12.2006 по 28.12.2006, з 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 01.03.2016 по 23.06.2016 в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат»;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 25.12.2006 по 28.12.2006, з 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 01.03.2016 по 23.06.2016 в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з 01.02.2017 з урахуванням зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 25.12.2006 по 28.12.2006, з 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 01.03.2016 по 23.06.2016, та виплатити недоотримані грошові кошти, визначені за результатами перерахунку пенсії;
-стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправна бездіяльність пенсійного органу порушує право позивача на належний розмір пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Відповідач копію ухвали отримав 17.01.2022, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 120 КАС України, строк на надання відзиву на позовну заяву сплив 01.02.2022, при цьому, строк розгляду справи, за правилами статті 263 КАС України сплив 27.01.2022.
Відповідач правом на надання відзиву, у термін, що встановлений судом, не скористався.
Суд зазначає, що строки пересилання поштових відправлень встановлені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958 «Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень».
Так, відповідно до пункту 1 Розділу II наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 «Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень», нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку), зокрема, місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 2, 1 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення; у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2.
При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день (пункт 2 Розділу II наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958 «Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень»).
Аналогічна правова позиція щодо врахування під час прийняття судових рішень строків пересилання поштових відправлень, встановлених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958 «Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень», висвітлена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 в адміністративній справі №802/1503/17-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин та норм законодавства, суд дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи із дотриманням процесуальних строків, передбачених статтею 263 КАС України, та про необхідність розгляду даної справи із застосуванням розумного строку, що є об`єктивно необхідним для вирішення даної справи та з метою забезпечення справедливого судового захисту, а також дотримання основних засад адміністративного судочинства та для надання сторонам можливості реалізації своїх процесуальних прав.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суддя Калугіна Н.Є. у період з 31.01.2022 по 04.02.2022 включно перебувала у щорічній відпустці.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Разом із заявою про призначення пенсії позивачем надавалися довідки, які уточнюють особливо шкідливі та особливо важкі умови праці, зайнятість яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наданих підприємством ПАТ «Дніпровський меткомбінат» за період роботи з 13.08.1990 по 31.12.1991, з 01.02.1992 по 28.02.1994, з 01.03.1994 по 10.03.1994, з 11.03.1994 по 01.06.1995, з 01.02.1996 по 04.06.1998, з 05.06.1998 по 06.02.2003, з 07.02.2003 по 10.11.2009, з 11.11.2009 по 21.12.2011, з 23.02.2012 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 06.03.2017, з 01.03.2017 по 23.06.2021.
З 01.02.2017 позивачу призначено пенсію відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З метою отримання інформації щодо періодів роботи, які не були зараховані до пільгового стажу роботи, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про надання інформації.
Листом від 12.11.2021 позивача повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 01.02.2017 отримує пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При призначенні пенсії пільговий стаж зараховано відповідно до довідок від 15.03.2017 № 023-544, № 023-545, № 023-546, № 023-547, № 023-548, № 023-549, № 023- 550, № 023-551 та від 12.07.2021 № 023-1559, виданих ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат». При розрахунку пенсії не враховано період пільгового стажу за Списком № 1 з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 25.12.2006 по 28.12.2006 та з 29.12.2011 по 25.12.2012, у зв`язку з тим, що на підприємстві ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» за зазначений період не проведено атестацію робочого місця. Згідно записів трудової книжки з 01.03.2016 переведено в прокатний цех, робочі місця якого атестовані з 23.06.2016, тому період з 01.03.2016 по 23.06.2016 не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком № 1.
Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058) встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Пунктом 3 "Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005р., передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
При цьому, згідно п.2 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 "Про затвердження порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що чоловіки мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України №1058 (за Списком №1) після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, передбачених Списком №1, за умови повного робочого дня на відповідних роботах, але не менше 80% робочого часу, та за результатами атестації робочих місць, при цьому, за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Судом встановлено, що трудова книжка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 містить наступні записи (вибірково):
з 13.08.1990 прийнятий на Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського у цех універсального заліза, гаряча дільниця на посаду нагрівальника металу 4 розряду;
з 25.05.1993 присвоєний 5 розряд за тією самою посадою;
з 01.03.1994 переведений на посаду підручного вальцювальника на гарячому прокаті;
з 02.06.1995 переведений на посаду майстра виробництва;
з 01.02.1996 переведений у ново прокатний цех на посаду змінного майстра виробництва стану « 1200»;
з 05.06.1998 - переведений на посаду майстра дільниці гарячих блюмів та гарячих заготівок цехам комбінату;
з 17.11.2008 у зв`язку із приведенням найменувань професій у відповідність до класифікатору професій ДК 003:2005 призначений майстром дільниці гарячих блюмів трубозаготівельного стану (гаряча дільниця робіт);
з 11.11.2009 у зв`язку з удосконаленням структури управління комбінатом переведений на дільницю гарячих блюмів трубозаготівельного стану на посаду старшого посадника металу 4 розряду;
з 22.12.2011 переведений на посаду бригадира на оздобленні, сортуванні, прийманні, здачі, пакетуванню і упакуванню металу і готової продукції 5 розряду;
з 23.02.2012 переведений на посаду посадника металу 4 розряду;
з 01.03.2016 - у зв`язку із удосконаленням структури управління комбінатом переведений у прокатний цех на посаду посадника металу 4 розряду.
Спірні періоди не були зараховані відповідачем при призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 до пільгового стажу останнього за Списком №1 з підстав відсутності проведення у вказаний період атестації робочих місць на підприємстві, на якому працював позивач.
Відповідно до п. 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 № 442 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Пунктом 6 Порядку №442 встановлено, що атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Згідно з п.10 Порядку №442 результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків N 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Пунктом 4 Порядку №442 передбачено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 №205 затверджено Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках, в якому зазначено, що в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог вищезазначеного Порядку.
При цьому, має бути затверджений наказом по підприємству за узгодженням з місцевою державною експертизою умов праці, головним державним санітарним лікарем, відповідно, Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, водного, залізничного, повітряного транспорту, об`єктів, що мають особливий режим роботи, та з виборним органом профспілкової організації і уповноваженим трудового колективу підприємства з питань охорони праці план-графік проведення атестації цих робочих місць у повному обсязі при поліпшенні фінансово-економічного стану підприємства, але не пізніше як через рік, за рахунок фонду охорони праці або інших коштів підприємства.
Вказані дані підтверджені довідками Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» від 15.03.2017 №023-544, №023-545, №023- 546, №023-547, №023-548, №023-549, №023-550, №023-551 та від 12.07.2021 №023-1559.
Відповідно до уточнюючої довідки № 023-544 від 15.03.2017 позивач працював у період з 13.08.1990 по 31.12.1991 у прокатному виробництві на посаді нагрівальника металу, що передбачено Списком № 1 у відповідності до Постанови ГКСМ № 1173 від 22.08.1956 та Постанови КМУ № 202 від 31.03.1994. Робоче місце атестовано. Постанова № 813 від 20.10.1994, № 1269 від 25.12.2001, № 992 від 29.12.2012. Листом головного державного експерта області з умов праці № 14/1-121 від 26.10.1999, № 14/1-261 про продовження строку дії постанови № 813 від 20.10.1994 «Про атестацію робочих місць за умовами праці до 31.12.2001, № 003/07-1-406 від 29.11.2012 про продовження строку дії постанови № 992 від 29.12.2006 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 29.12.2012 року.
Відповідно до уточнюючої довідки № 023-545 від 15.03.2017 позивач працював у період з 01.01.1992 по 28.02.1994 у прокатному виробництві на посаді нагрівальника металу, що передбачено Списком № 1 у відповідності до Постанови КМУ № 10 від 26.01.1991 та Постанови КМУ №202 від 31.03.1994. Робоче місце атестоване. Постанова № 813 від 20.10.1994, №1269 від 25.12.2001, №992 від 29.12.2012. Листом головного державного експерта області з умов праці № 14/1-121 від 26.10.1999, №14/1-261 про продовження строку дії постанови № 813 від 20.10.1994 «Про атестацію робочих місць за умовами праці до 31.12.2001 року, № 003/07-1-406 від 29.11.2012 про продовження строку дії постанови № 992 від 29.12.2006 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 29.12.2012 року.
Відповідно до уточнюючої довідки № 023-546 від 15.03.2017 позивач працював у період з 01.03.1994 по 10.03.1994 у прокатному виробництві на посаді підручного вальцювальника стану гарячої прокатки, що передбачено Списком № 1 у відповідності до Постанови КМ СРСР №10 від 26.01.1991. Робоче місце атестоване. Постанова № 813 від 20.10.1994, № 1269 від 25.12.2001, № 992 від 29.12.2012. Листом головного державного експерта області з умов праці № 14/1-121 від 26.10.1999, № 14/1-261 від 27.12.2000 про продовження строку дії постанови № 813 від 20.10.1994 «Про атестацію робочих місць за умовами праці до 31.12.2001, № 003/07-1-406 від 29.11.2012 про продовження строку дії постанови № 992 від 29.12.2006 «Про атестацію робочих місць за умовами праці».
Відповідно до уточнюючої довідки № 023-547 від 15.03.2017 позивач працював у період з 11.03.1994 по 01.06.1995 у прокатному виробництві на посаді підручного вальцювальника стану гарячої прокатки, що передбачено Списком №1 у відповідності до Постанови КМУ № 10 від 26.01.1991 та Постанови КМУ № 202 від 31.03.1994. Робоче місце атестоване. Постанова № 813 від 20.10.1994, № 1269 від 25.12.2001, № 992 від 29.12.2012. Листом головного державного експерта області з умов праці № 14/1-121 від 26.10.1999, № 14/1-261 від 27.12.2000 про продовження строку дії постанови № 813 від 20.10.1994 «Про атестацію робочих місць за умовами праці до 31.12.2001, № 003/07- 1-406 від 29.11.2012 про продовження строку дії постанови № 992 від 29.12.2006 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 29.12.2012.
Відповідно до уточнюючої довідки № 023-548 від 15.03.2017 позивач працював у період з 01.02.1996 по 04.06.1998 та з 05.06.1998 по 06.02.2003 у прокатному виробництві на посаді змінного майстра виробництва, зайнятий на гарячих дільницях робіт; майстра, зайнятого на гарячих дільницях робіт, що передбачено Списком № 1 у відповідності до Постанови КМУ № 162 від 11.03.1994. Робоче місце атестоване. Постанова № 813, №1269 від 25.12.2001, № 992 від 29.12.2012. Листом головного державного експерта області з умов праці № 14/1-121 від 26.10.1999, № 14/1-261 від 27.12.2000 про продовження строку дії постанови № 813 від 20.10.1994 «Про атестацію робочих місць за умовами праці до 31.12.2001, № 003/07-1-406 від 29.11.2012 про продовження строку дії постанови № 992 від 29.12.2006 «Про атестацію робочих місць за умовами праці».
Відповідно до уточнюючої довідки № 023-549 від 15.03.2017 позивач працював у період з 07.02.2003 по 10.11.2009 у прокатному виробництві на посаді майстра, який зайнятий на гарячих дільницях робіт, що передбачено Списком №1 у відповідності до Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003. Робоче місце атестоване. Постанова № 813, №1269 від 25.12.2001, № 992 від 29.12.2012. Листом головного державного експерта області з умов праці № 14/1-121 від 26.10.1999, № 14/1-261 від 27.12.2000 про продовження строку дії постанови № 813 від 20.10.1994 «Про атестацію робочих місць за умовами праці до 31.12.2001 року, № 003/07-1-406 від 29.11.2012 про продовження строку дії постанови № 992 від 29.12.2006 «Про атестацію робочих місць за умовами праці».
Відповідно до уточнюючої довідки № 023-550 від 15.03.2017 позивач працював у період з 11.11.2009 по 21.12.2011 та з 23.02.102 по 02.08.2016 у прокатному виробництві на посаді старшого посадника металу; посадника металу, що передбачено Списком № 1 у відповідності до Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003. Робоче місце атестоване. Постанова № 813 від 20.10.1994, № 1269 від 25.12.2001, № 992 від 29.12.2012. Листом головного державного експерта області з умов праці № 14/1-121 від 26.10.1999, № 14/1- 261 від 27.12.2000 про продовження строку дії постанови № 813 від 20.10.1994 «Про атестацію робочих місць за умовами праці до 31.12.2001, № 003/07-1-406 про продовження строку дії постанови № 992 від 29.12.2006 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 29.12.2012 року. Постанова «Про результати атестації робочих місць за умовами праці робітників ново прокатного цеху» №659 від 26.12.2012. Постанова «Про результати атестації робочих місць за умовами праці робітників прокатного цеху» № 145 від 23.06.2016.
Відповідно до уточнюючої довідки № 023-551 від 15.03.2017 позивач працював у період з 03.08.2016 по 06.03.2017 у прокатному виробництві на посаді посадника металу, що передбачено Списком № 1 у відповідності до Постанови КМУ № 461 від 04.06.2016. Робоче місце атестоване. Постанова № 813 від 20.10.1994, № 1269 від 25.12.2001, № 992 від 29.12.2012. Листом головного державного експерта області з умов праці № 14/1-121 від 26.10.1999, № 14/1-261 від 27.12.2000 про продовження строку дії постанови № 813 від 20.10.1994 «Про атестацію робочих місць за умовами праці до 31.12.2001 року, № 003/07- 1-406 від 29.11.2012 про продовження строку дії постанови № 992 від 29.12.2006 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 29.12.2012. Постанова «Про результати атестації робочих місць за умовами праці робітників прокатного цеху» № 145 від 23.06.2016.
Відповідно до уточнюючої довідки № 023-1559 від 12.07.2021 позивач працював у період з 01.03.2017 по 23.06.2021 у прокатному виробництві на посаді посадника металу, що передбачено Списком № 1 у відповідності до Постанови КМУ № 461 від 24.06.2016. Робоче місце атестоване. Постанова по комбінату «Про результати атестації робочих місць за умовами праці працівників прокатного цеху» № 23 від 26.12.2017.
Слід зазначити, що наявність атестації робочого місця не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію, зважаючи на наявність записів у трудовій книжці, які підтверджують факт роботи позивача на посаді, яка передбачена Списком №1 та характер роботи, яка дає підстави для призначення пільгової пенсії.
Вказаний висновок узгоджується і з висновками Верховного Суду, викладеними у його постанові від 12.07.2019 у справі №348/2182/16-а.
Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на зазначене, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, що полягає у незарахуванні ОСОБА_1 до його пільгового стажу роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періоду роботи з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 25.12.2006 по 28.12.2006, з 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 01.03.2016 по 23.06.2016 в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно частини позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
За приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) у справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18).
Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 25.12.2006 по 28.12.2006, з 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 01.03.2016 по 23.06.2016 в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з 01.02.2017 з урахуванням зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 25.12.2006 по 28.12.2006, з 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 01.03.2016 по 23.06.2016, та виплатити недоотримані грошові кошти, визначені за результатами перерахунку пенсії.
На переконання суду, зобов`язання відповідача вчинити такі дії є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
При цьому, слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням зарахування до його пільгового стажу за Списком №1 вищенаведеного спірного періоду саме з 01.02.2017, оскільки не зарахування вказаного періоду до пільгового стажу позивача з моменту призначення йому пенсії відбулося з вини пенсійного органу, а згідно приписів ч. 2 ст. 49 Закону України №1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Стосовно строку на звернення до суду суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а (провадження №11-345апп19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що визначаючи початок перебігу строку звернення до адміністративного суд, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.
Позивач про порушення свого права дізнався з листа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.11.2021.
Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, що полягає у незарахуванні ОСОБА_1 до його пільгового стажу роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періоду роботи з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 25.12.2006 по 28.12.2006, з 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 01.03.2016 по 23.06.2016 в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 07 лютого 2022 року.

Суддя Н.Є. Калугіна