Справа № 420/26151/21
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (вул. І. Франка, буд. 10, м. Ізмаїл, 68604, ) про визнання протиправним та скасування повідомлення

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 20 грудня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в якій позивач просить суд:

1.Визнати протиправними та скасувати повідомлення управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про зупинення нарахування пільг з 01.08.2021 року та повернення до Держбюджету раніше нарахованих коштів в період з 01.11.2020 року по 31.07.2021 року;

2.Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області поновити ОСОБА_1 нарахування пільг за користування комунальними послугами з 01.08.2021 року;

3.Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області повернути ОСОБА_1 раніше нараховані пільги за житлово-комунальні послуги та повернуті до Держбюджету за період 01.11.2020 року по 31.07.2021 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він, як учасник бойових дій, має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 25 травня 2021 року відповідач повідомив позивача про наявність в нього права на пільги з 50-відсотковою знижкою з оплати житлово-комунальних послуг з 09.11.2020 року. Однак, з 01.08.2021 року йому було припинено нарахування пільг, у зв`язку з відсутністю у нього права на отримання пільг з оплати житлово-комунальних послуг з 01.11.2020 року по 30.09.2021 року, посилаючись на те, що розмір сукупного оподаткованого доходу перевищує межу податкової соціальної пільги.

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року суд ухвалив прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ; відкрити провадження у адміністративній справі; розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Станом на 27 січня 2022 року відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, позовні вимоги не спростував, хоча був повідомлений про відкриття провадження у справі.

На підставі ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.04.2017 (а.с.6) має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни.

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.05.2021 (а.с.7), ОСОБА_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , пройшов реєстрацію в управлінні праці та соціального захисту населення 09.11.2020, інформація про нього внесена до Єдиного державного автоматизованого реєстру отримувача пільг як учасник війни. За вказаною адресою проживає 3 особи. Має право на пільги з 50% знижкою з оплати житлово-комунальних послуг з 09.11.2020 1 особа: ОСОБА_1 пільговик.

28 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області із заявою (а.с.11) у якій зазначив: «В жовтні 2020 року я звертався до Вашої служби з приводу надання пільг учасника війни, згідно до Закону про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту, на що 19.11.2020 прийшло повідомлення про відсутність права на отримання пільг з посиланням на урахування доходу. В зв`язку з тим, що 18 грудня 2018 року дана поправка була скасована Конституційним Судом України та визнана такою, що не відповідає Конституції України, на основі цього прошу переглянути мою заяву».

На зазначену заяву ОСОБА_1 управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області надало лист від 25.05.2021 №2578/02 (а.с.8), у якому зазначило: «На підставі рішення Конституційного суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 внесено зміни до частини шостої статті 14 Закону України №3551-ХІІ від 22.10.1993 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Міністерством соціальної політики України доопрацьовано програмне забезпечення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (ЄДАРП), що дає можливість здійснювати нарахування пільг з оплати житлово-комунальних послуг учасникам війни без урахування середньомісячного сукупного доходу. Управлінням праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в червні 2021 року Вам буде здійснено нарахування пільг за червень 2021 року та донараховано пільги з оплати житлово-комунальних послуг з дати звернення, тобто з 09.11.2020.

18 серпня 2021 року управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області скерувало на адресу ОСОБА_1 лист №4146/02 (а.с.9) у якому повідомило позивача про відсутність права на отримання пільг з оплати житлово-комунальних послуг з 01.11.2020 по 30.09.2021, що надаються з урахуванням середньомісячного сукупного доходу відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вказує, що згідно з поданою позивачем 09.11.2020 декларації про доходи за період з 01.04.2020 по 30.09.2020 розмір доходу перевищує встановлену межу податкової соціальної пільги, яка у 2020 році складає 2940 грн, у 2021 році 3180 грн». Також, з посиланням на лист Національної соціальної сервісної служби України від 15.02.2021, зазначає, що станом на 18.08.2021 не внесено зміни до частини шостої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» про відновлення пільг з оплати житлово-комунальних послуг учасникам війни незалежно від середньомісячного сукупного доходу. Нарахування пільг з 01.08.2021 зупинено та безпідставно нараховані кошти за період з 01.11.2020 по 31.07.2021 будуть повернуті до Держбюджету.

28 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області зі скаргою (а.с.12) щодо порушення права на отримання пільг як учасника війни, проте, отримав відповідь від 08.10.2021 №І-1360 (а.с.13), у якій зазначається, що відповідно до п.9 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №389 від 04.06.2015, управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області визначає право на пільги з урахуванням середньомісячного сукупного доходу.

Вважаючи повідомлення відповідача про зупинення нарахування йому пільг протиправним, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII статтю 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» доповнено частиною 6 (підпункту 1 пункту 9 розділу I Закону України від 28.12.2014 №76-VIII), за змістом якої 50-процентна пільга на оплату житлово-комунальних послуг надається за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підпункт 1 пункту 9 розділу I Закону України від 28.12.2014 №76-VIII набрав чинності з 01.01.2015, норми цього Закону, в частині врахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї при наданні пільг набули чинності з 01.07.2015.

Рішенням Конституційного Суду України в справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 9 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) від 18.12.2018 №12-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема: підпункт 1 пункту 9 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII; частину 6 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пунктом 2 цього Рішення встановлено, що визнані неконституційними положення законів України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ - втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України зазначив, що встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність вказаного Закону, підриває довіру до держави (абзац 2 пункту 5).

Конституційний Суд України вважає, що соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту (абзац 3 пункту 5).

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) встановлено, що в зв`язку з тим, що, зокрема: підпункт 1 пункту 9 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII; частина 6 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ - втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, застосуванню підлягатиме, зокрема, частина 1 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII.

Отже, положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ, визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018, втратили чинність 18.03.2019.

Таким чином, з 19.03.2019 застосуванню підлягають положення частини 1 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ, в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки з 19.03.2019 позивач має право на пільги, передбачені ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому, суд вважає, що відповідач допускає протиправні дії, зупиняючи нарахування пільг з 01.08.2021 ОСОБА_1 як учаснику війни у наданні пільг, визначених статтею 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Судом уже зазначалось, що внаслідок визнання неконституційними відповідних положень законів України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ, які обмежували право позивача на пільгу, право на отримання вказаної пільги відновлено з 19.03.2019. При цьому, позивач із заявою до управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про надання йому пільг відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику війни звернувся 09.11.2020, а тому ефективним та належним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача відновити нарахування позивачу, як учаснику війни, пільг, передбачених ст.14 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», без урахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї, починаючи з 09.11.2020.

Щодо вимоги позивача зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області повернути ОСОБА_1 раніше нараховані пільги за житлово-комунальні послуги та повернуті до Держбюджету за період 01.11.2020 по 31.07.2021 суд зазначає наступне.

Листом від 18 серпня 2021 року №4146/02 управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області повідомило ОСОБА_1 , що безпідставно нараховані кошти за період з 01.11.2020 по 31.07.2021 будуть повернуті до Держбюджету.

В свою чергу, у позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що відповідач розпочав утримання коштів нарахованих за період з 01.11.2020 по 31.07.2021.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З листа відповідача від 18 серпня 2021 року №4146/02 вбачається лише намір повернути до Держбюджету раніше нарахованих пільг за житлово-комунальні послуги за період 01.11.2020 по 31.07.2021, при цьому позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами утримання з нього зазначених коштів.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивачем частково доведено правомірність своїх вимог, а відповідачем не доведено правомірність своїх дій, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з даним позовом до суду, позивач судовий збір не сплачувала на підставі п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправним та скасування повідомлення задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, якими з 01.08.2021 зупинено ОСОБА_1 , як учаснику війни, нарахування пільг, передбачених ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області відновити нарахування ОСОБА_1 , як учаснику війни, пільг, передбачених ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», без урахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї, починаючи з 09.11.2020.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 );

Відповідач управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (вул. І. Франка, буд. 10, м. Ізмаїл, 68604, ).

Суддя О.В. Скупінська