Справа № 420/22504/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

1. визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у відмові щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії у розмірі фактичних збитків - 8-ми мінімальних пенсій за віком згідно норми ч.4 ст.54 Закону України №796-ХІІ у редакції до внесених змін Законом України №76-VIII від 28.12.2014 р. відповідно до вимог п.3 резолютивної частини Конституційного Суду України №1-р(ІІ)2021 від 07.04.2021 р.;

2. визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у відмові щодо нарахування та виплаті ОСОБА_1 шкоди, завданої внесеною зміною Законом України №76-VIII відповідно до вимог п.4 резолютивної частини Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)2021 від 07.04.2021 р.;

3. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі фактичних збитків - 8-ми мінімальних пенсій за віком згідно норми ч.4 ст.54 Закону України №796-ХІІ у редакції до внесених змін Законом України №76-VIII від 28.12.2014 р. відповідно до вимог п.4 резолютивної частини Конституційного Суду України №1-р(ІІ)2021 від 07.04.2021р. з 07.04.2021 р.;

4. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 шкоди, завданої внесеною зміною Законом України №76-VIII відповідно до вимог п.4 резолютивної частини Конституційного Суду України №1-р(ІІ)2021 від 07.04.2021 р. з 01.01.2015 р.;

5. встановити судовий контроль за виконанням рішення суду;

6. звернути до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, інвалідність якого отримано внаслідок службового обов`язку по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Одеської області.

07 квітня 2021 р. Другим Сенатом Конституційного Суду України, щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 13 пункту розділу 1 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014р. №76-VIII визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону України "Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим рішенням.

У разі не приведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рiшенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення застосуванню підлягатиме частина четверта статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 року N 230/96-BP: "В усiх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком: по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком".

Громадяни України, на яких поширюється дія статті 54 Закону України "Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII, мають право на відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії частини третьої статті 54 цього закону в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N 76-VIII.

07 липня 2021p. трьохмісячний термін, встановлений Конституційним Судом минув. Однак рішення Конституційного Суду України №1-р(11)2021 на час спірних правовідносин не виконано.

Позивач зазначає, що так як розмiр його пенсії на час спірних правовідносин вiдповiдно до ч.1 ст. 43 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» значно менший, не відшкодовано шкоду, якої він зазнав внаслідок дії ч.1 ст. 54 цього закону в редакції «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014р. №76-VIII», 15.09.2021р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області провести перерахунок розміру його пенсії на виконання рішення Конституційного суду України від 07.04.2021р. №1-p(ІІ)/2021 у розмірі вісім мінімальних пенсій віком та відшкодування завданої шкоди, нанесеної вищевказаною зміною.

29.09.2021p. листом №17764-18162/K-02/8-1500/21 Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській областi вiдмовило позивачу у перерахунку пенсії.

Такі дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області позивач вважає протиправними і незаконними, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 22.11.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

28.12.2021 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як зазначає відповідач, позивач 15.09.2021 звернувся до Головного управління із заявою щодо перерахунку пенсії згідно з ч. 3 ст. 59 Закону № 796 зі змінами вiдповiдно рiшення Конституційного Суду України вiд 07.04.2021 №1-3(II)/2021.

Відповідач звертає увагу на те, що заява позивача від 15.09.2021 була надана та розглянута Головним управлінням в порядку Закону України "Про звернення громадян", з урахуванням наведеного Головне управління листом-вiдповiддю на звернення від 29.09.2021 за вих. № 17764-18162/К-02/8-1500/21 було надано роз`яснення стосовно пенсійного забезпечення позивача.

На виконання рішення Конституційного Суду України вiд 07.04.2021 №1-3(II)/2021 Верховною Радою України був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» № 1584 IX, який набрав чинності з 01.01.2022 року, крім пункту 2 розділу І цього Закону та пункту 2 цього розділу, які набирають чинності з 01.07.2021.

А отже, Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Також відповідач вказує, що середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначена відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 01.02.2008 № 4-4, за 2020 рік становить 10340,35 грн.

Таким чином, з 01.07.2021 пенсії, призначенi, зокрема, за нормами Закону № 796, особам, з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не можуть бути менше: для осіб з інвалідністю I групи - 10340,35 грн. для осіб з інвалідністю ІI групи - 8272,28 грн., для осіб з інвалідністю III групи - 6204,21 грн. А отже, оскільки розмір пенсії позивача по інвалідності ІІ групи становить 14192,80 грн., що суттєво перевищує мінімальний розмір (8272,28 грн.), відсутні підстави для перерахунку пенсії у зв`язку зі змінами в законодавстві.

Також, відповідач звертає увагу, що позиція Головного управління узгоджується з висновками, викладеними у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2021 y справі № 520/15247/21.

Крім того, як вказує відповідач, Рiшення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(11)/2021 не є підставою для виплати позивачу матеріальної шкоди, оскільки ч. 3 ст. 54 Закону № 796 в редакції Закону № 76 втратила чинність через три місяцi з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

П. 4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 встановлено, що громадяни України, на яких поширюється дія ст. 54 Закону № 796, мають право на відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії ч. 3 ст. 54 цього закону в редакції Закону № 76.

Однак вказане рiшення Конституційного Суду України не містить положень, які б визначали порядок виконання пункту 4 щодо відшкодування такої шкоди громадянам України.

Вiдповiдно до ч. 3 ст. 152 Конституції України, матерiальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами i дiями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Положення цієї статті прямо відсилають на спеціальний закон, а тому відшкодування шкоди, завданої актами і діями, що визнані неконституційними, не може здійснюватися в іншому, аніж у встановленому законом порядку.

Також відповідач зазначає, що закон, який би встановлював порядок відшкодування державою матеріальної чи моральної шкоди, завданої актами і діями, що визнані неконституційними, на даний час не прийнятий.

Таким чином, за відсутності закону, який формулює такі положення, право на компенсацію не може виникнути, оскільки особа не може стверджувати, що вона мала «законне сподівання» одержання будь-яких конкретних сум.

З урахуванням вищевикладеного, на думку пенсійного органу, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання протиправними дій Головного управління щодо відмови нарахування та виплат позивачу шкоди, завданої внесеною зміною Законом України № 76-VIII вiдповiдно до вимог п. 4 резолютивної частини Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2021 від 07.04.2021 та зобов`язання Головне управління провести нарахування та виплату Позивачу шкоди, завданої внесеною зміною Законом України № 76-VIII відповідно до вимог п. 4 резолютивної частини Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2021 від 07.04.2021 з 01.01.2015.

Позовна вимога, щодо зобов`язання Головне управління провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмiрi фактичних збитків - 8-ми мінімальних пенсій за віком згiдно норми ч. 4 ст. 54 Закону № 796 у редакції до внесених змiн Законом України № 76- VIII вiд 28.12.2014 відповідно до вимог п.3 резолютивної частини Конституційного Суду України № № 1-р(11)2021 вiд 07.04.2021 не підлягає задоволенню, на думку відповідача, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України", закони, iншi акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Вiдповiдно до ч. 1 ст. 97 Закону № 2136, суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати вiдповiднi державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

У відповідності із зазначеними нормами Закону № 2136, Конституційний Суд України встановив строк втрати чинності законом, що визнаний неконституційним, а саме через три мiсяцi з дня ухвалення рiшення, тобто iз 07.07.2021 року.

До цього моменту дiяла ст. 54 Закону № 796 у редакції, яка не передбачала перерахунку призначеної позивачу пенсії у розмірі 8 мiнiмальних пенсiй за віком.

Із урахуванням встановленого Конституційним Судом України порядку і строків виконання рiшення від 07.04.2021 № 1-р(II)/2021, умовою виникнення у позивача права на перерахунок пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком було неприведення Верховною Радою України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рiшення (до 07.07.2021) нормативного регулювання спірного питання у відповідність iз Конституцією України.

При цьому, Рiшення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(11)/2021, на яке посилається позивач, не набуває ретроспективної дії у часі.

29.06.2021 Верховною Радою України на виконання рiшення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-P(II)/2021 прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» № 1584 IX, який набрав чинності 01.07.2021.

За вказаних обставин, відсутнi пiдстави для застосування норми ч. 4 ст. 54 Закону № 796, яка б передбачала виплату позивачу пенсії у розмірі 8 мiнiмальних пенсiй завом. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (І категорія), а також є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 21.05.2019 р. Одеською облдержадміністрацією, що має штамп про перереєстрацію (а.с. 19).

Згідно експертного висновку Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії по установленню зв`язку захворювань, інвалідності та смерті з діянням іонізованого випромінювання та інших шкідливих наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (засідання комісії №202 від 16.01.2007 року) встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 22).

Позивач отримує пенсію відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

15.09.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просив перерахувати його пенсію згідно рішення Другого сенату КСУ від 07.04.2021 року № 1-р(ІІ)/2021(а.с. 25).

Листом від 29.09.2021 року за №17764-18162/К-02/8-1500/21 Головне управління ПФУ в Одеській області повідомило позивачу, що середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначена відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 01.02.2008 № 4-4, за 2020 рiк становить 10340,35 грн. Таким чином, з 01.07.2021 пенсії, призначені, зокрема, за нормами Закону, особам, з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не можуть бути менше: для осіб з інвалідністю І групи - 10340,35 грн, для осіб з інвалідністю II групи - 8272,28 грн, для осіб з інвалідністю III групи - 6204,21 грн. Оскільки розмiр пенсії позивача по інвалідності II групи становить 14192,80 грн., тобто перевищує мiнiмальний (8272,28 грн.), то не підлягає перерахунку у зв`язку з змінами в законодавстві (а.с.27-28).

Основні положення щодо соціального захисту та пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовані Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (надалі також - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до статті 49 Закону № 796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з статтею 54 Закону №796-XII (у редакції Закону №3285-12 від 17.06.1993) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання пов`язаного з аварією на Чорнобильській АЕС, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

28.12.2014 прийнято Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII, яким текст статті 54 Закону № 796-XII викладено у такій редакції:

"Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань".

Отже, із урахуванням змін, внесених Законом №76-VIII, нормами статті 54 Закону №796-XII передбачалося, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Також цим рішенням Конституційного Суду України врегульовано строк та спосіб його виконання та передбачено, що частина третя статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 07.07.2021.

Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

У разі неприведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення застосуванню підлягатиме частина четверта статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 06.06.1996 №230/96-ВР:

"В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком".

Позивач вважає, що право на перерахунок пенсії із розрахунку 8 мінімальних пенсій у нього виникло з 07.04.2021 (на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021).

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 №2136-VIII (далі також - Закон №2136-VIII), закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до частини першої статті 97 Закону №2136-VIII суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

У відповідності із зазначеними нормами Закону №2136-VIII, Конституційний Суд України встановив строк втрати чинності законом, що визнаний неконституційним, а саме через три місяці з дня ухвалення рішення, тобто з 07.07.2021.

До цього моменту діяла стаття 54 Закону №796-XII у редакції, яка не передбачала перерахунку призначеної позивачу пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Із урахуванням встановленого Конституційним Судом України порядку і строків виконання рішення від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, умовою виникнення у позивача права на перерахунок пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком було неприведення Верховною Радою України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення (до 07.07.2021) нормативного регулювання спірного питання у відповідність із Конституцією України та таким рішенням Конституційного Суду України.

При цьому, Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, на яке посилається позивач, не набуває ретроспективної дії у часі (висновок узгоджується із постановою Верховного Суду від 15.04.2021 у справі №373/1978/18).

В той же час, 29.06.2021 (тобто до 07.07.2021 - кінцевого строку визначеного в рішенні Конституційного Суду України) Верховною Радою України на виконання Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021 прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" №1584-IX, пункт 2 розділу I та пункт 2 розділу ІІ якого набрали чинності 01.07.2021.

Згідно вказаних змін, зокрема згідно пункту 2 розділу І Закону №1584-ІХ, частину третю статті 54 Закону №796-ХІІ викладено в наступній редакції: "В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими:

для I групи інвалідності - 6000 гривень;

для II групи інвалідності - 4800 гривень;

для III групи інвалідності - 3700 гривень;

для дітей з інвалідністю - 3700 гривень."

Згідно п.2 розділу ІІ Закону №1584-ІХ установлено, що у разі якщо в осіб із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених статтею 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", стосовно яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також в осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат та компенсацій до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю I групи - 100 відсотків, в осіб з інвалідністю II групи - 80 відсотків, в осіб з інвалідністю III групи - 60 відсотків розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за попередній рік, таким особам з інвалідністю виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії (далі - щомісячна допомога до пенсії) в сумі, якої не вистачає до зазначених розмірів.

Якщо на день призначення пенсії відсутні дані про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за попередній рік, для визначення суми щомісячної допомоги до пенсії враховується наявний розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком щомісячної допомоги до пенсії після отримання даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за попередній рік.

Починаючи з 2022 року щороку щомісячна допомога до пенсії збільшується з 1 березня виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, за рік, що передує року перерахунку щомісячної допомоги до пенсії.

Виплата щомісячної допомоги до пенсії здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

За вказаних обставин, відсутні підстави для застосування норми частини четвертої статті 54 Закону № 796-XII, яка б передбачала виплату позивачу пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а отже відповідач правомірно відмовив позивачу в перерахунку пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком на підставі частини четвертої статті 54 Закону № 796-XII у редакції до внесених змін Законом № 76-VIII, відповідно до вимог п.3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021.

Суд погоджується з доводами відповідача, що розмір пенсії позивача становить 14192,80 грн., а тому підстави для її перерахунку відповідно до наведених вище вимог закону відсутні.

Щодо вимог позивача про нарахування та виплату шкоди, завданої внесеною зміною Законом № 76-VIII, відповідно до вимог п.4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021 з 01.01.2015 року, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021 зазначено, що у Рішенні від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що "відповідно до частини третьої статті 152 Конституції України матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Тому позитивним обов`язком держави є прийняття відповідного закону, який має визначати порядок та умови такого відшкодування" (абзац п`ятий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини).

Разом з тим, на даний час закон, який би встановлював порядок та умови такого відшкодування, не прийнято.

Отже підстави для задоволення вимог позивача щодо нарахування та виплати йому шкоди, завданої внесеною зміною Законом № 76-VIII, відсутні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 291, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів