Справа № 160/25520/21
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/25520/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року

у адміністративній справі № 160/25520/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування наказів від 09.08.2021 №261, від 05.10.2021 №328, від 20.10.2021 №347, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року задоволено клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та закрито провадження в адміністративній справі №160/25520/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування наказів Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.08.2021 № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК», від 05.10.2021 №328 «Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ІНГЗК», від 20.10.2021 №347 «Про зупинення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ІНГЗК».

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2021р., позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу в повному обсязі з підстав незаконності, необґрунтованості, що обумовлено порушенням норм матеріального та процесуального права, а справу направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду.

Апеляційна скарга позивача мотивована безпідставністю закриття судом провадження у цій справі з огляду на викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 року по справі №816/228/17 правову позицію, яка стосується проведеної відповідно до положень ст.79 ПК України позапланової невиїзної перевірки, за результатом якої на дату звернення до суду вже було винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.11.2016 року, але яка повністю відрізняється від обставин у данній спірній справі з приводу судового оскарження прийнятого відповідно до ст.77 ПК України наказу на проведення планової виїзної перевірки та наказів на продовження строку її проведення і її зупинення, і відповідно, відсутності станом на час звернення ПРАТ «ІНГЗК» до суду з позовом у цій справі складеного за результатом перевірки Акту та податкового повідомлення-рішення.

Наполягаючи на не подібності спірних у цій справі правовідносин до обставин справи №816/228/17 (на яку послався суд першої інстанції у даній спірній справі), а також наголошуючи увагу на зміст окремої думки суддів Великої Палати Верховного Суду у справі №816/228/17 та на судову практику Верховного Суду щодо можливості оскарження наказів, коли призначення та проведення перевірки не відповідає легітимному порядку встановленому у ПК України (постанова від 21.02.2020 року у справі № 826/17123/18, постанова від 12.08.2020 року у справі №160/2116/19, постанова від 27.05.2021 року у справі № 640/19902/18, постанова від 26.02.2019 року у справі № 826/9082/15, постанова від 04.03.2021 року у справі № 640/18411/18, постанова від 09.02.2021 року № 804/3329/15, постанова від 21.01.2021 року у справі № 826/3200/14, постанова від 03.06.2021 року у справі № 822/1660/18, постанова від 04.08.2021 року у справі № 640/1792/19, постанова від 21.07.2021 року № 823/775/17, постанова від 03.02.2021 року № 808/2686/17, постанова від 27.01.2015 року у справі № 21-425а14, постанова від 26.11.2020 року у справі № 500/228/17, постанова від 09.02.2016 року у справі № 826/5689/13а, постанова від 16.02.2016 року у справі № 826/12651/14, постанова від 21.03.2018 у справі № 812/12651/14) апелянт акцентує увагу апеляційної інстанції на наявності у нього права та підстав для оскарження наказів СМУ ДПС по роботі з ВПП від 09.08.2021 № 261, від 05.10.2021 №328, від 20.10.2021 №347, і будь-яких перешкод для вирішення судом першої інстанції спору по суті не існувало та не існує на теперішній час, оскільки на дату звернення ПРАТ «ІНГЗК» з позовом у цій справі контролюючим органом не складено ні акту перевірки та не винесено податкового повідомлення-рішення, а перевірку зупинено, що в свою чергу, зобовязувало адміністративний суд здійснити перевірку дій та рішень (оскаржуваних наказів) відповідача на предмет їх відповідності вимогам податкового законодавства та положень ст.2 КАС України.

Окремо, апелянт звертає увагу колегії суддів на те, що постанова ВП ВС від 08.09.2021 року №816/228/17 стосується відступу від правової позиції Верховного Суду України від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14) стосовно застосування норми п.79.2 ст.79 ПК України до 31.12.2016. Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з 01.01.2017 діє нова редакція п.79.2 ст. 79 ПК України, до якої застосовується не висновки Вкрховного Суду України, а викладений у постанові КАС Верховного Суду від 12 серпня 2020 року по справі №160/2116/19 новий висновок стосовно застосування норми п.79.2 ст.79 ПК України в редакції, діючій з 01.01.2017. Тобто, апелянт вважає, що позиція ВП ВС у справі №816/228/17 не повинна була застосовуватися судом першої інстанції до спірних правовідносин, оскільки Велика Палата Верховного Суду у вказаний справі відступила від висновку Верховного Суду України, а не КАС Верховного Суду, і предметом розгляду була норма закону, яка діяла до 31.12.2016 та вже не діє з 31.12.2016 року, що підтверджує порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права, позивач в апеляційній скарзі вказує на позбавлення ПРАТ «ІНГЗК» можливості надати свої міркування щодо висловлених представниками відповідача доводів про необхідність закриття провадження у цій справі, чи заявити клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату для подання заяви про зміну предмету позову, а також обмеження права позивача на розгляд своєчасно поданого ним до відновлення засідання письмового клопотання, що у сукупності є порушенням загальних принципів здійснення адміністративного судочинства (рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивної та офіційного з`ясування всіх обставин у справі) та положень ст. 8 ч.1 і ч.4 ст.9, ст.47 КАСУ.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач вказується про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, яким правильно застосував до спірних правовідносин положення п.1 ч.1 ст. 238 КАС України та практику Верховного Суду, оскільки позивач не скористався своїм правом на не допуск контролюючого органу до перевірки, а оскаржувані у справі накази вже були реалізовані відповідачем, податкова перевірка за наказом від 09.08.2021 №261 вже є проведеною та завершеною 10.12.2021, і станом на дату відкриття провадження є Акт перевірки від 17.12.2021 №276/32-00-07-01-02-27-00190905, що свідчить про правильність застосування судом першої інстанції до спірних у цій справі правовідносин правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №816/228/17. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та поданого на неї відзиву відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин спірних у цій справі правовідносин та правильність їх правової оцінки і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з нижченаведених наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду за скаргою ПРАТ «ІНГЗК» ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року, колегією суддів встановлено, що провадження у цій адміністративній справі за позовом ПРАТ «ІНГЗК» (поданим 14.12.2021 року) про визнання протиправними та скасуванні наказів Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків: від 09.08.2021 № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК», від 05.10.2021 №328 «Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ІНГЗК» та від 20.10.2021 №347 «Про зупинення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ІНГЗК», судом першої інстанції відкрито ухвалою від 17.12.2021 року, з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та визначенням початок розгляду справи по суті з 17 січня 2021 року, а відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати до суду відзив на позов та письмові і електронні докази, позивачу в свою чергу судом запропоновано у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позов, у разі його подання відповідачем, подати відповідь на відзив (а.с.57).

Разом з тим, апеляційним судом за матеріалами адміністративної справи встановлено, що у зв`язку з надходженням до суду від відповідача 23.12.2021 року клопотання про закриття провадження по справі (а.с.124-127) і клопотання про скасування заходів забезпечення позову (а.с.139-143), Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 23 грудня 2021 року визначив дату судового засідання на 30.12.2021 року з викликом осіб, які беруть участь у справі (а.с.145), під час проведення якого (а.с.203-204) суд ставив на обговорення учасників спору лише клопотання відповідача від 30.12.2021 року (а.с.181-182) про надання документів (акту перевірки від 17.12.2021 №276/32-00-07-01-02-27-00190905) та клопотання відповідача від 23.12.2021 року про закриття провадження по справі, але у той же час взагалі не досліджував подані позивачем до суду 28.12.2021 року письмові заперечення проти клопотання про закриття провадження по справі (а.с.170-176), внаслідок чого у цей же день (30.12.2021 року) судом без урахування доводів позивача було винесено ухвалу про задоволення клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та закрито провадження в адміністративній справі №160/25520/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування наказів Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.08.2021 № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК», від 05.10.2021 №328 «Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ІНГЗК», від 20.10.2021 №347 «Про зупинення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ІНГЗК».

Задовольняючи клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та закриваючи провадження по даній адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пунктів 77.1, 77.4 та пунктів 77.6 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України, плану-графіку проведення перевірок юридичних осіб на 2021 рік та на підставі оскаржуваного у цій справі наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.08.2021 року № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК» (а.с.17) і направлень була проведена планова виїзна документальна перевірка ПРАТ «ІНГЗК», за результатами якої складено Акт перевірки від 17.12.2021 №276/32-00-07-01-02-27-00190905 (а.с.184-192), що за висновками суду першої інстанції є підставою для закриття провадження у справі згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України у зв`язку з тим, що спір, в якому оскаржується наказ відповідача про проведення перевірки від 09.08.2021 № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК» та накази Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 05.10.2021 №328 «Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ІНГЗК» і від 20.10.2021 №347 «Про зупинення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ІНГЗК» за умови їх реалізації - не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки вказані накази вичерпали свою дію, і їх скасування не призведе до відновлення порушених прав позивача, а неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки, можуть бути окремою підставою для оскарження результатів проведеної перевірки.

Наведені висновки суду першої інстанції мотивовані тим, що оскаржуваний позивачем у цій справі акт індивідуальної дії (в розумінні п. 19 ч.1 ст.4 КАСУ і абз.4 п.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зпу справі № 3/35-313 та пункту 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008в справі № 1-10/2008) вже реалізовано його застосуванням, а тому враховуючи допуск контролюючого органу до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, його судове оскарження позивачем у цій справі - не є належним та ефективним способом захисту, що підтверджується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 08.09.2021 року по справі №816/228/17.

Отже, закриваючи провадження у цій справі з підстав неналежності її розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції фактично врахував лише викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі №816/228/17 висновки щодо застосування норм права стосовно оскарження актів індивідуальної дії суб`єктів владних повноважень, які є реалізованими станом на день розгляду справи судом. Разом з тим, суд не прийняв до уваги посилання позивача на іншу практику Верховного Суду з аналогічного питання, посилаючись на те, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 року ухвалена пізніше тих рішень суду, на які вказує позивач, що на думку апеляційного суду суперечить суті положень п.5 ст.242 КАС України, на які спирається суд першої інстанції, оскільки законодавець вказуючи, що «при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду», не передбачає правила про врахування правових висновків Верховного Суду до не подібним правовідносин, що суд першої інстанції у цій справі не брав до уваги.

Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що на правові висновки Верховного Суду можливо спиратися тільки по подібним правовідносинам, і відповідно, саме тотожність спору (однаковий вид суб`єктів, однаковий вид об`єкта й однакові права та обов`язки щодо нього) має визначатися чи є така правова позиція Верховного Суду останньою в судовій практиці.

Тобто, застосовуючи до спірних правовідносин у цій справі правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №816/228/17, суд першої інстанції зобов`язаний був осмислити та оцінити її на релевантність за двома критеріями: чи ці відносини подібні (чи є ця позиція застосовуваною до цього спору); і чи є ця правова позиція ВС чинною (поширюється (зберігає юридичну силу) на спірні відносини), що в даному випадку судом першої інстанції не здійснювалося, і цьому в тому числі сприяло ігнорування судом доводів позивача по справі, викладених в письмових запереченнях проти задоволення клопотання контролюючого органу про закриття провадження у справі.

На відмінну від суду першої інстанції, апеляційний суд у цій справі вважає за необхідне звернути увагу на зазначені у попередньому абзаці критерії щодо застосовності правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №816/228/17 до спору по даній адміністративній справі і збереження юридичної сили цієї позиції ВС та її поширення на спірні правовідносини між ПРАТ «ІНГЗК» та Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Так, у приведеній судом першої інстанції «прикладом» справі №816/228/17 оскаржувався наказ на проведення позапланової невиїзної перевірки, процедура якої врегульовано ст.79 ПК України, та внаслідок реалізації якого контролюючим органом за результатом перевірки на час звернення до суду вже було винесено податкове повідомлення-рішення від 21.11.2016 року № , що безумовно свідчить про неефективність захисту прав платника податків шляхом оскарження вже реалізованого по суті наказу про проведення перевірки, і про наявність можливості платника податків оскаржити дії контролюючого органу під час призначення та проведення перевірки одночасно з оскарженням податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, у даній адміністративній справі позивач оскаржує накази податкового органу: № 261 від 09.08.2021 року про проведення на підставі ст.77 ПК України документальної планової виїзної перевірки починаючи з 30.08.2021 року тривалістю 30 робочих днів (а.с.17); № 328 від 05.10.2021 року про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки на 15 робочих днів з 11.10.2021 року згідно абз.2 п.82.1 ст.82 Податкового кодексу (а.с.19); та № 347 від 20.10.2021 року про зупинення відповідно до п.82.4 ст.82 Податкового кодексу документальної планової виїзної перевірки на 30 робочих днів з 21.10.2021 року (а.с.20). При цьому, вказані накази і є предметом оскарження, оскільки на день звернення ПРАТ «ІНГЗК» до суду позовом 14.12.2021 року, та на день ухвалення судом першої інстанції рішення про закриття провадження у цій справі (30.12.2021 року), також як і на день апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції від 30.12.2021 року - податкове повідомлення-рішення за результатом документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ІНГЗК» так і не прийнято.

Наведені у двох попередніх абзацах обставини стосовно відмінностей між об`єктами та предметами правового регулювання і умов застосування правових норм у даній справі (№ 160/25520/21) та у справі №816/228/17 (на яку посилався суд першої інстанції) є безумовним підтвердженням не подібності правовідносин, що в свою чергу не дає адміністративному суду підстав для врахування у цій справі за позовом ПРАТ «ІНГЗК» правових висновків Великої Палати Верховного Суду по справі №816/228/17. Відповідно, під час розгляду клопотання відповідача про закриття провадження у цій справі, суд першої інстанції повинен був враховувати правову позицію Верховного Суду по подібним правовідносинам, що викладалася у постановах: від 07.05.2020 року по справі № 640/6315/19, від 03.02.2021 року по справі № 808/2686/17, від 21.07.2021 року по справі № 823/755/17, від 04.08.2021 року у справі № 640/1792/19.

Стосовно долучених 30.12.2021 року відповідачем до матеріалів адміністративної справи копії датованого 17.12.2021 року (тобто, після звернення ПРАТ «ІНГЗК» з позовом до суду 14.12.2021 року) Акту перевірки №276/32-00-07-01-02-27-00190905, який не має жодного підпису представників ПРАТ «ІНГЗК», колегія судів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що про його існування відповідач повідомив суд та самого позивача лише 30.12.2021 року шляхом подання копії Акту (а.с.184-192) і фіскального чеку про направлення цього Акту позивачу (але відсутності доказів отримання Акту позивачем) разом з клопотанням про долучення доказів (а.с.181-183), хоча строк реєстрації та вручення актів документальної виїзної перевірки законодавець визначив протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення строку перевірки (для юросіб, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, протягом 10 робочих днів). До того ж, оформлення вказаного Акту перевірки, який є тільки відображенням суб`єктивних висновків працівників податкових органів і сам собою не породжує ні правових наслідків для платника податків ні права позивача на захист його порушених прав в судовому порядку.

Також колегія суддів акцентує увагу на відсутності складеного відповідачем Акту перевірки станом на 14.12.2021 року, та на не можливість його оформлення відповідачем навіть 17.12.2021 р. з урахуванням ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 року (а.с.51-54) якою було зупинено до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили дію наказів Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.08.2021 № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК», від 05.10.2021 №328 «Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ІНГЗК», від 20.10.2021 №347 «Про зупинення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ІНГЗК», а також ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 року (а.с.116-118) якою заборонено Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії на виконання наказу від 09.08.2021 № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК», дію якого зупинено ухвалою від 17.12.2021 року.

Таким чином, виходячи з предмету позову у цій справі: наказів від 09.08.2021 № 261, від 05.10.2021 №328 та від 20.10.2021 №347, при винесенні яких відповідачем було допущено ряд порушень, про що наведено у позові ПРАТ «ІНГЗК» (а.с.1-15), а також з огляду на об`єктивно існуюче та підтверджене матеріалами адміністративної справи порушення прав позивача на момент його звернення до суду 14.12.2021 року і на час винесення судом першої інстанції 30.12.2021 року ухвали про закриття провадження, і враховуючи допущену відповідачем «утаємненність» дій під час продовження строку перевірки, її зупинення та відновлення, та «сумнівність» факту складення відповідачем Акту перевірки саме 17.12.2021 року - на переконання апеляційного суду, єдиним ефективним способом захисту ПРАТ «ІНГЗК» своїх порушених прав та єдиною можливістю їх відновити, дійсно, є оскарження до суду згаданих вище трьох наказів Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Посилання суду першої інстанції у своєму рішенні на можливість оскарження позивачем неправомірних дій контролюючого органу щодо призначення і проведення перевірки одночасно з результатами проведеної перевірки, тобто, податкових повідомлень-рішень у цій справі є недоречними та незастосовними, оскільки навіть до теперішнього часу за результатом документальної планової виїзної перевірки позивача відповідачем будь-яких податкових повідомлень-рішень не прийнято, хоча з дня винесених відповідачем наказів: від 09.08.2021 № 261 про проведення перевірки - минуло вже майже шість місяців; від 05.10.2021 №328 про продовження строку перевірки минуло чотири місяця; а від 20.10.2021 №347 про зупинення перевірки, відомості про поновлення якої відповідачем до суду навіть не надавалося та не згадувалося у запереченнях минуло більше трьох місяців. За наведених у позові ПРАТ «ІНГЗК» порушень з боку відповідача, суд першої інстанції не мав правових підстав для закриття провадження у справі, а зобов`язаний був вирішити дану справу по суті, з прийняттям за результатом її розгляду рішення про задоволення вимог позивача, або про відмову в задоволені вимог позивача.

Виходячи з вищевикладеного та самого змісту наказів відповідача від 09.08.2021 № 261, від 05.10.2021 №328 та від 20.10.2021 №347, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити на сформованій правовій позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.02.2020 р. по справі №826/17123/18 щодо правових наслідків процедурних порушень, допущених контролюючим органом під час призначення та проведення відповідної виїзної або фактичної перевірки. Так, Верховний Суд у справі №826/17123/18 чітко зазначив, що «…коли контролюючий орган провів перевірку на підставі наказу про її проведення та за результатами такої перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії був реалізований його застосуванням…». Відповідно, наказ на проведення перевірки, як акт індивідуальної дії, вважається реалізованим його застосуванням тільки у разі прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень за результатами такої перевірки, а ніяк ні в момент початку перевірки, чи продовження строку її проведення, або її зупинення чи складення Акту перевірки, що в свою чергу свідчить про помилковість прийнятого судом першої інстанції у цій справі рішення закрити провадження по адміністративній справі.

Помилковою судова колегія також визнає визначену судом першої інстанції підставу для закриття провадження у цій справі за позовом ПРАТ «ІНГЗК» згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки навіть допустивши, що оскаржувані накази відповідача від 09.08.2021 № 261, від 05.10.2021 №328 та від 20.10.2021 №347 - вичерпали свою дію і їх скасування судом не призведе до відновлення порушених прав позивача, то і в такому випадку адміністративний суд не має підстав вважати, що «…справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства», що підтверджується вже сформованою судовою практикою з приводу переліку позовів, які не підлягають судовому розгляду, які умовно поділяються на чотири категорії: позови до Президента України або Верховної Ради України як політичних органів, які формуються шляхом всеукраїнських виборів, з позовною вимогою, яка не стосується безпосередньої управлінської діяльності цих суб`єктів владних повноважень; позови, в яких заявник обрав неефективний (передчасний) спосіб захисту за наявності альтернативного ефективного способу захисту; позови, в яких заявник обрав не правовий (штучний) спосіб захисту; позови, в яких заявник обрав спосіб захисту, для якого законом визначено спеціальний порядок або встановлено обмеження стосовно суб`єкта звернення з відповідним позовом.

За вказаних у попередньому абзаці переліку не підлягаючих судовому розгляду позовів, та за відсутності іншого, альтернативного способу захисту позивача при відсутності будь-яких податкових повідомлень рішень, на переконання колегії суддів суд першої інстанції не мав права відмовити позивачу у судовому захисті, та зобов`язаний був розглянути спір у цій справі по суті, і навіть встановивши відсутність жодних умов для задоволення позову ПРАТ «ІНГЗК», суд повинен був не закривати провадження у справі, а відмовити в позові, в чому саме і полягає сенс судового захисту осіб від протиправних дій та рішень суб`єкта владним повноважень в порядку адміністративного судочинства.

Погоджується судова колегія також з доводами апелянта в частині неможливості застосування до спірних правовідносин у цій справі викладених у постанові від 08.09.2021 року по справі №816/228/17 висновків ВП ВС, які стосуються відступу від правової позиції Верховного Суду України від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), а не Верховного Суду, і відповідно до яких була застосована норма п.79.2 ст. 79 ПК України, що діяла до 31.12.2016, та яка з 01.01.2017 діє в новій редакції, що суттєво відрізняється від попередньої, в тому числі і в частині процедури «надіслання наказу» платнику податків - в редакція п.79.2 ст. 79 ПК України до 31.12.2016, та «вручення наказу» платнику податків - в редакція п.79.2 ст. 79 ПК України з 01.01.2017.

Тобто, навіть не вглиблюючись у відмінності предмету спору і характеру спірних правовідносин у даній справі та у справі №816/228/17 (з правовим висновком ВП ВС), судова колегія звертає увагу на темпоральні межі дії (юридичної сили) правових позицій Верховного Суду, які за загальновідомим правилам залежать від чинності правових норм на момент посилання (застосування) на них під час вирішення нового спору у подібних відносинах. Оскільки вказана норм ПКУ законодавцем змінена, а відносини у цій справі виникли після таких змін, то і правові позиції ВП ВС у справі №816/228/17 застосовуватися не можуть взагалі, а юридична сила таких правових позицій ВП ВС є фактично обмеженою в часі, тобто може застосовуватися тільки до правовідносин, які виникли до 31.12.2016.

Отже, наведене вище у двох попередніх абзацах свідчить, що перш ніж посилатися чи цитувати правову позицію ВП ВС, суд першої інстанції не зважаючи «знаковість» висновку ВП ВС, зобов`язаний пересвідчитися: чи зберігає вона свою юридичну силу та чи може бути застосована для вирішення спору у цій справі за позовом ПРАТ «ІНГЗК». Проте, суд першої інстанції повністю проігнорував, що така позиція ВП ВС у справі №816/228/17 була сформульована на нині вже не чинному законодавстві, а отже вона не є джерелом права, що у свою чергу означає, що така правова позиція не може братися до уваги, ні на підтвердження доводів сторін, ні на їх спростування.

Підсумовуючи встановлені по справі обставини та факти, а також виходячи з того, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України, а невиконання вимог закону щодо підстав та процедури проведення документальної планової виїзної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою ст.74 КАСУ судова колегія визнає, що суд першої інстанції не надавши належної правової оцінки фактичним обставинам у справі з приводу оскаржуваних позивачем наказів та права позивача на судовий захист у цій справі, допустив порушення як матеріального так і процесуального права, внаслідок чого ухвалив незаконне рішення про закриття провадження по справі, позбавивши тим самим позивача права на доступ до суду, що є підставою для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування ухвали, з направленням справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 244, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд у складі колегії суддів, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року - скасувати.

Адміністративну справу № 160/25520/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування наказів від 09.08.2021 №261, від 05.10.2021 №328, від 20.10.2021 №347 - направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов