Справа № 420/22199/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов фермерського господарства «Олександр» до Південного міжрегіонального управління Укратрансбезпеки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фермерського господарства «Олександр» до Південного міжрегіонального управління Укратрансбезпеки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №296783 від 13 вересня 2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до фермерського господарства «ОЛЕКСАНДР».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №296783 про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13.09.2021 року протиправна та така, що підлягає скасуванню, оскільки позивач не порушував вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідачем були допущені грубі порушення норм чинного законодавства, які регулюють порядок розгляду таких актів, порядок повідомлення сторін про розгляд справ про притягнення їх до відповідальності, а також були допущені порушення при складенні акту №2272882 від 30.07.2021 року, що в свою чергу призвело до необ`єктивності та неповноти розгляду даного акту та у подальшому до прийняття незаконної постанови.

01.07.2021 року між фермерським господарством «Олександр» та фермерським господарством Частокольської Тетяни Дмитрівни укладено договір №01/07/21-DAF про оренду транспортного засобу марки DAF, модель FTS 95480ХF, тип вантажний сідловий тягач-е, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно акту приймання-передачі майна, який є Додатком №1 до Договору оренди 01/07/21- DAF від 01 липня 2021 р., 01.07.2021 року Орендодавець передав у строкове платне користування, а Орендар прийняв в порядку та на умовах визначених Договором транспортний засіб марки DAF, модель FTS 95480ХF, тип вантажний сідловий тягач-е, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ключі та технічний паспорт від нього.

Також позивач зазначив, що водій транспортного засобу не має жодних трудових відносин з ФГ «Олександр».

Викладена вище обставина повністю виключає відповідальність позивача за встановлені в акті від 30.07.2021 року №2272882 порушення, оскільки перевезення вищевказаним транспортним засобом позивачем 30.07.2021 року не здійснювалось.

Позивач не був стороною спірних правовідносин та не має відповідати за допущені іншими особами правопорушення, а тому не може нести відповідальність, передбачену абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

При цьому, позивач звертає увагу, що його було позбавлено можливості подати такі докази до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки при розгляді його справи про притягнення відповідальності про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення по акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №2272882 від 30.07.2021 року.

Порядок №1567 визначає, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання, яка про час і місце розгляду такої справи повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Разом з тим, позивачем отримано запрошення на розгляд його відповідачем та оскаржувану постанову лише 02 листопада 2021 року, тобто вже після розгляду такої справи, у зв`язку з чим адвокатом Чумаченко С.О. було надіслано відповідні адвокатські запити до відповідача та Одеської дирекції АТ «УКРПОШТА».

Слід також звернути увагу на те, що у запрошенні позивача на розгляд справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт, (лист №71206/20/24-21 від 31.08.2021 року), як і в конверті, в якому це запрошення надсилалось, зазначено ФГ «Олександра», а не «Олександр».

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, за неналежного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, позивач був позбавлений права надати пояснення щодо встановленого порушення, що в свою чергу дало б змогу відповідачу встановити усі необхідні обставини для прийняття обґрунтованого рішення.

З огляду на зазначене, відповідач в порушення пункту 26 Порядку №1567, не надав змогу позивачу надати пояснення щодо встановленого порушення, що призвело до порушення принципів Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №813/5802/15.

Також представник позивача зазначив, що в порушення вимог пунктів 16, 17 Порядку N 1567 габаритно-ваговий контроль здійснювався лише однією посадовою особою відповідача та без залучення посадових осіб Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Ухвалою суд від 22.11.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвала про відкриття провадження по справі та позов з додатками направлені відповідачу на електронну пошту Південного міжрегіонального управління Укратрансбезпеки (), відповідно до роздруківки з електронної пошти (а.с. 49).

У встановлений в ухвалі від 22.11.2021 року строк відповідач відзив на адміністративний позов не надав.

Частиною шостою статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Пояснення від Державної служби України з безпеки на транспорті до суду не надходили.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

01.07.2021 року між Фермерським господарством «Олександр» та Фермерським господарством Частокольської Тетяни Дмитрівни укладено договір оренди транспортного засобу №01/07/21-DAF.

Пунктом 1.1 даного Договору сторонами визначено, що орендодавець зобов`язується передати Орендареві, за плату на визначених умовами даного Договору у тимчасове користування, а Орендар прийняти на умовах та у порядку передбаченому цим Договором, наступне майно: транспортний засіб марки DAF, модель FTS 95480ХF, тип вантажний сідловий тягач-е, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно акту приймання-передачі майна, який є Додатком №1 до Договору оренди 01/07/21- DAF від 01 липня 2021 р., 01.07.2021 року Орендодавець передав у строкове платне користування, а Орендар прийняв в порядку та на умовах визначених Договором транспортний засіб марки DAF, модель FTS 95480ХF, тип вантажний сідловий тягач-е, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ключі та технічний паспорт від нього.

30.07.2021 року працівником Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF, модель FTS 95480ХF, тип вантажний сідловин тягач-е, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За результатами габаритно-вагового контролю складено акт №2272882 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 30.07.2021 року, яким зафіксовано порушення перевезення вантажу - комбайну зернового з порушенням габаритних параметрів, а саме: довжина ТЗ становить 27,5 м, норма 22м, ширина становить 3,90 м, норма 2,6м, висота становить 4,5 м, норма 4 м, а саме порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - без дозволу на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентним органом, чим порушено статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність передбачена абз.16 ч.1 ст.60 цього 3акону.

Відповідно до акту від 30.07.2021 року №2272882, водієм транспортного засобу зазначено ОСОБА_1 , який не є працівником ФГ «Олександр», в тому числі станом на 30.07.2021 року, жодних цивільно-правових або господарських договорів з даною особою позивачем не укладалось, що підтверджується довідкою за вих. №32/2021 від 10.11.2021 року.

Від підписання акту №2272882 від 30.07.2021 року водій транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився, про що зазначено в акті.

Згідно листа Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 31.08.2021 за вих. №712/06/20/24-21, Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки запросило ФГ «Олександр» на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення по акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №2272882 від 30.07.202 року, розгляд якої призначено на 19.09.2021 року з 13.00 до 16.00 за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд.4, 1 поверх.

За результатами розгляду вищевказаних документів Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 13.09.2021 року прийнято постанову №296783 про застосування до ФГ «Олександр» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000 грн. на підставі ч.1 абз. 16 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Копія акту №2272882 від 30.07.2021 року, запрошення від 31.08.2021 року та постанови від 13.09.2021 року №296783 позивачем отримано, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 5 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі Закон) передбачено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту спрямовані на:

забезпечення балансу інтересів держави, органів місцевого самоврядування, користувачів транспортних послуг та підприємств, установ, організацій, інших юридичних та фізичних осіб - суб`єктів господарювання на автомобільному транспорті незалежно від форм власності;

забезпечення якісного та безпечного функціонування автомобільного транспорту;

розвиток та удосконалення нормативно-правової бази діяльності автомобільного транспорту;

визначення загальних засад стратегічного розвитку, системи управління, реформування та регулювання автомобільного транспорту;

визначення пріоритетних напрямів розвитку та шляхів оптимізації діяльності автомобільного транспорту;

захист прав споживачів під час їх транспортного обслуговування;

захист національного ринку транспортних послуг та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у сфері автомобільного транспорту;

створення рівних умов для роботи всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у сфері автомобільного транспорту, обмеження монополізму та розвиток конкуренції;

забезпечення зайнятості населення, підготовки спеціалістів і робочих кадрів, охорони праці;

раціональне використання енергетичних та матеріальних ресурсів;

охорону довкілля від шкідливого впливу автомобільного транспорту, проведення науково-технічної роботи, досліджень та розвиток системи статистики.

Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

Відповідно до ст.6 Закону державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Згідно із ст.48 Закону у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Положеннями статті 60 Закону передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Так, відповідно до абз. 16 ч.1 ст.60 Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

З матеріалів справи вбачається, що підставою прийняття оскаржуваних постанов є матеріали здійснених посадовими особами Південного міжрегіонального управління укртрансбезпеки заходів державного контролю на автомобільному транспорті шляхом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатом якої складено відповідний акт.

В акті перевірки зафіксовано порушення, передбачене ст.60 Закону, а самеч.1 абз.16 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

На підтвердження вказаних обставин в матеріалах справи наявний акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №272882 від 30.07.2021 року.

Так, згідно акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, під час перевірки виявлено порушення Закону, що полягало у перевезенні вантажу з перевищенням габаритних обмежень без дозволу, що дає право на рух автодорогами України, з перевищенням встановлених законодавством нормативно-вагових параметрів від 20% до 30%, за які передбачено відповідальність ст.60 Закону.

При цьому, суд враховує, що водій транспортного засобу під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт попри відмову від підписання, був ознайомлені з актом, водночас, жодних зауважень та не погодження не проявив.

Наведені обставини у сукупності свідчать про доведеність факту перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових від 20% до 30%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз. 16 ст.60 Закону, що свідчить про наявність правових підстав для притягнення ТОВ до відповідальності шляхом прийняття спірної постанови.

Суд зазначає про виконання відповідачем вимог ч.2 ст.77 КАС України, за якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, позивачем всупереч положень ч.1 статті 77 КАС України, за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, не було доведено відсутність факту перевищення нормативних вагових параметрів.

Також слід зазначити, що положення абз.16 ч.1 ст.60 Закону передбачають можливість здійснювати перевезення з порушенням (не дотриманням) відповідних габаритно-вагових норм за наявності відповідного дозволу (на перевезення з перевищенням ваги), разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, а позивачем не надано жодних доказів як наявності вказаного дозволу, так і здійснення будь-яких дій щодо його отримання, а також доказів дотримання встановлених діючим законодавством вагових обмежень при перевезенні вантажу без вказаного дозволу.

Доводи позивача про відсутність у ФГ «Олександр» статусу перевізника, суд вважає необгрунтованими та зазначає, що відповідно до статті 1 Закону автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Так, позивачем наголошено, що між ним та ФГ «Частокольської Т.Д.» укладено договір оренди транспортного засобу, зокрема, договір оренди транспортних засобів №01/О-20 від 01 вересня 2019 року (строк дії по 31 грудня 2020 року); договір оренди транспортних засобів №01/07/О-20 від 01 липня 2020 року (строк дії по 31 серпня 2020 року); договір оренди транспортних засобів №01/18/О-20 від 15 липня 2020 року(строк дії по 31 серпня 2020 року); договір оренди транспортних засобів №01/11/О-20 від 01 липня 2020 року(строк дії по 31 серпня 2020 року); договір оренди транспортних засобів №1/6-О від 01 червня 2020 року (строк дії по 01 вересня 2020 року); договір оренди транспортних засобів №1/10-О від 01 липня 2020 року (строк дії по 30 вересня 2020 року); договір оренди транспортних засобів №01/15/О-20 від 01 липня 2020 року (строк дії по 31 серпня 2020 року); договір оренди транспортних засобів №01/13/О-20 від 01 липня 2020 року(строк дії по 31 грудня 2020 року); договір оренди транспортних засобів №01/09/О-20 від 01 липня 2020 року (строк дії по 31 серпня 2020 року).

Відповідно до п.1.1. вказаних договорів передбачено, що у порядку та на умовах, визначених договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендарю у платне користування транспортні засоби, які передані згідно з актами приймання-передачі транспортних засобів.

Відповідно до п.7.1 договорів, він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що наявність відповідного договору, рівно як і акта приймання-передачі ТЗ на його виконання, не є достатніми підставами для висновку про відсутність у позивача статусу перевізника та наявності такого статусу у ФГ «Частокольської Т.Д.» під час здійснення вказаних вище перевезень.

Так, відповідно до п.1 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою КМУ від 25 лютого 2009 року №207 для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні необхідно мати такі документи:

- фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка;

- товарно-транспортна накладна;

- посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом;

- талон про проходження державного технічного огляду;

- поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Разом з тим, на підтвердження власної правової позиції щодо відсутності саме у позивача статусу перевізника, останнім не було надано вказаного переліку документів на підтвердження перевезень саме ФГ «Частокольської Т.Д.», натомість відповідачем під час проведення вказаної перевірки та складання відповідного акта було вказано відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та з урахуванням відомостей, зазначених у ньому, визначено як перевізника саме ФГ «Олександр».

Крім того, п.16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 7 вересня 1998 року №1388 передбачено, що за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Також, відповідно до 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України від 11 серпня 2010 року №379, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ.

Водночас, суд зазначає, що в обґрунтування власної правової позиції щодо передання вказаних ТЗ в оренду (в зв`язку з чим ФГ «Олександр» нібито не є перевізником) позивачем не було надано вищевказаних тимчасових реєстраційних талонів, наявність яких у позивача та їх пред`явлення в межах даного судового спору належним чином свідчило б про відсутність у ФГ «Олександр» статусу перевізника в даних спірних правовідносинах.

Щодо доводів позивача про порушення п. 26 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.11.2006 р. №1567, через не повідомлення про розгляд справи.

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п.п.1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Підпунктами 15 та 27 п. 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю в тому числі, шляхом проведення рейдових перевірок.

Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації. (абз. 2 п.16 Порядку № 1567).

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого, наявність визначених ст. 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. (п. 15 Порядку № 1567).

Водночас, оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені п. 20-30 Порядку № 1567.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис. (п. 20-22 Порядку № 1567).

Згідно п.25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Відповідно до пункту 26 Порядку №1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно п.27 Порядку №1567, у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

13.09.2021 року Південним міжрегіональним управлінням Укратрансбезпеки за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, винесено постанову №296783 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000,00 грн.

Як встановлено судом з наданих позивачем до суду копій конверта та роздруківок з сайту ПАТ «Укрпошта», 31.08.2021 року на адресу ФГ «Олександр» направлено запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт від 31.08.2021 року №71206/20/24-21, що підтверджується інформацією про прийняття поштового відправлення за трек номером 980.

В адміністративному позові вказано, що позивач отримав запрошення на розгляд справи про автомобільний транспорт, а також оскаржувану постанову 02 листопада 2021 року, тобто вже після розгляду такої справи, що підтверджується копіями конвертів.

Проте, отримання позивачем поштової кореспонденції, як вказує позивач, 02.11.2021 року не спростовує належного виконання відповідачем обов`язку щодо своєчасного повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Викладене спростовує доводи позивача про порушення порядку розгляду справи.

Крім іншого, суд також зазначає, що Господарським кодексом України встановлено наступне.

Стаття 224. Відшкодування збитків

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225. Склад та розмір відшкодування збитків

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Стаття 228. Регресні вимоги щодо відшкодування збитків

Учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу. Державні (комунальні) підприємства за наявності підстав зобов`язані вжити заходів щодо стягнення в порядку регресу збитків з інших суб`єктів господарювання або стягнути збитки з винних працівників підприємства відповідно до вимог законодавства про працю.

Встановлені законодавцем шляхи відшкодування збитків надають можливість ФГ «Олександр» звернутися із відповідним позовом.

Така правова позиція підтримана і П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 27.04.2021 р. по справі №420/2435/20.

Щодо не видачі довідки про здійснення габаритно-вагового контролю та відсутності в акті та постанові інформації про вимірювальне обладнання.

Чинне законодавство про автомобільний транспорт не містить вимог щодо зазначення характеристик вимірювального обладнання в акті перевірки та у постанові, тому доводи позивача су вважає необґрунтованими.

Критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З урахуванням вищенаведеного, застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу, передбаченого абз. 1, 16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення автомобільним перевізником вимог законодавства є правомірним, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фермерського господарства «Олександр» до Південного міжрегіонального управління Укратрансбезпеки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Фермерське господарство «Олександр» (, адреса: вул. Степова, буд. 11, село Шевченкове, Березівський район, Одеська область, 67331)

Відповідач: Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4)

Третя особа: Державна служба України з безпеки на транспорті (, адреса: проспект Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135)

Суддя П.П. Марин

.