Справа № 420/14450/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/14450/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
В серпні 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплачувати пенсі. ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення наданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 28.12.2020 року №ЮО108743 станом на 05.03.2019 рік у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.04.2019 року, а також здійснити виплату різниці між нарахованим розміром пенсії та фактично виплаченим з 01.04.2019 року по день проведення перерахунку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на підставі рішення суду позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року виходячи з 90% грошового забезпечення як було призначено позивачу при виході на пенсію. Також позивач зазначив, що на виконання рішення суду про перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року позивач здійснив перерахунок пенсії, проте знову зменшив основний розмір пенсії до 70% грошового забезпечення. Позивач вважає, що зміна відсоткового призначеного розміру пенсії не розповсюджується на позивача та не є підставою для зменшення розміру призначеної пенсії, адже зміни відбулися після її призначення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року позов задоволено. Крім того, судом першої інстанції визначено, що рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачу призначено пенсію за вислугу років з 01.09.2006 року у основному розмірі 90% грошового забезпечення.

Відповідно до перерахунку пенсії станом на 01.07.2012 року пенсійним органом здійснено позивачу перерахунок пенсії, виходячи з таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 40%, робота з таємними виробами, носіями, документами 15%, надбавка за особливо важливі завдання 50%, премія 10%.

Суд встановив, що з 01.01.2018 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення та на виконання постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року пенсійним органом здійснено позивачу перерахунок, виходячи з таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання та процентна надбавка за вислугу років 50%, та основний розмір пенсії зменшений до 70% грошового забезпечення.

Також суд встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/6389/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 90% від відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01.01.2018 року із врахуванням раніше виплачених сум.

Вказане рішення суду виконано Головним управлінням, що підтверджено перерахунком пенсії від 03.01.2020 року.

Додатково встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 року, визнано протиправними та нечинними п.п.1, 2 Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року.

У зв`язку з чим, Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки видано позивачу довідку №ЮО108743 від 28.12.2020 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року у відповідності до положень постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/1288/21 відповідачем здійснено перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки з 01.04.2019 року, проте зменшено основний розмір пенсії до 70% грошового забезпечення. Розмір пенсії становив 16662,63 грн., та позивачем застосовано обмеження пенсії максимальним розміром та до виплати встановлено суму 14970 грн..

Відповідачем здійснено перерахунок пенсії з 01.06.2021 року на підставі довідки №ЮО108743 від 28.12.2020 року про розмір грошового забезпечення, встановивши розмір пенсії виходячи з 70% грошового забезпечення в сумі 16662,63 грн..

Не погодившись з вказаним перерахунком пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка змін не зазнавала, а тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій з питань перерахунку пенсії є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом та механізмом їх проведення.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII, (надалі - Закон №2262-ХІІ), якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, втратила чинність з дня проголошення Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016.

При вирішенні даного спору колегія суддів виходить з наступного.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій, ГУ ПФУ в Одеській області, зокрема в апеляційній скарзі, зазначає, що позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року з розрахунку 70% суми грошового забезпечення, оскільки 05.04.2021 року набрало чинності рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 року по справі №420/1288/21, яким установлено нові види грошового забезпечення, які не були враховані при перерахунку пенсії за рішенням суду по справі №420/6389/21 у розмірі 90% грошового забезпечення згідно з довідкою Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про розмір грошового забезпечення, що враховувалась для перерахунку пенсій станом на 01.03.2018 року, то перерахунок пенсії проведено з 01.04.2019 року у розмірі 70% грошового забезпечення, що передбачено ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка містить положення, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Проте, судова колегія зазначає, що застосування норми ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є протиправним, оскільки стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених.

В свою чергу, у спірному випадку позивачу було здійснено саме перерахунок пенсії, а тому, у ГУПФУ в Одеській області не було підстав для застосування наведених вимог ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів зазначає, що питання щодо перерахунку пенсії регулюється положеннями ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та вказана стаття не містить вимог щодо зміни при перерахунку пенсії відсоткового значення вже призначеної пенсії, тобто, цей показник є незмінним.

Аналогічні висновки, викладені у рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 року у зразковій справі №240/5401/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року.

Так, у вказаній зразковій справі Верховним Судом визначено, що відсоткове співвідношення, установлене ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо зниження розміру пенсії позивача до 70% грошового забезпечення.

Щодо доводів апелянта про необхідність застосування до перерахованої пенсії позивача обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність судова колегія зазначає.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII (надалі - Закон №2262-XII) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які, зокрема, перебували на військовій службі.

Згідно Закону України від 24.12.2015 року №848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.43 Закону №2262-XII доповнено частиною 7 про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, зокрема, частина 7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 року ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є нечинною.

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Наведене означає, що з 2017 року ст.43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Тобто, внесені Законом України від 06.12.2016 року №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином, з 20.12.2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання підпадає під регулювання положень ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI (надалі - Закон №3668-VI) в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.

Окрім наведеного, виходячи з розділу Перехідних положень Закону №3668-VI, були внесені зміни щодо обмежень пенсії максимальним розміром у ряд законів та, зокрема, в Закон №2262-XII, проте це мало місце до Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, яким ч.7 ст.43 вказаного Закону разом із внесеними змінами визнано неконституційною.

Відтак, судова колегія зазначає, що застосування положень Закону №3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст.17 Конституції України.

Зазначене вище відповідає висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 09.11.2020 року у справі №813/678/18 та від 09.02.2021 року у справі №640/2500/18.

Обмеження максимального розміру пенсії порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 року по справі №580/234/19 та у постанові від 21.05.2021 року по справі №347/2083/16 щодо застосовування обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність не знайшли свого підтвердження з огляду на вищевикладене.

Водночас, виходячи зі змісту спірних правовідносин, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апелянта в частині відсутності у суду першої інстанції процесуальної необхідності у застосуванні положень ст.371 КАС України та звернення до негайного виконання рішення щодо присудження пенсійних виплат в межах стягнення за один місяць.

У цій справі питання про стягнення на користь позивача конкретних сум пенсійних виплат не вирішувалось, а тому і не виникало підстав для звернення судом першої інстанції до негайного виконання на підставі п.1 ч.1 ст.371 КАС України рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст.317 КАС України підлягає зміні у відповідній частині.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року - змінити, виключивши абзац 6 резолютивної частини рішення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.