Справа № 520/25344/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 р. Справа № 520/25344/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС АВТО" до Державної служби України з безпеки на транспорті, Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС АВТО", з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 302287 від 28 вересня 2021 року про стягнення з TOB «С-ТРАНС АВТО» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.;

- вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнувши за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь TOB «С-ТРАНС-АВТО» витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. та гонорар успіху адвокатського об`єднання у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що співробітниками Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено перевірку транспортного засобу ТОВ "С-ТРАНС АВТО", яким керував ОСОБА_1 . За результатами перевірки складено акт №250361 від 16.08.2021 року та акт №0004581 від 16.08.2021 року. В акті перевірки №250361 від 16.08.2021 року зазначено про порушення азб.16 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством габаритно - вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. В акті перевірки №0004581 від 16.08.2021 року зазначено про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, а саме: допустима ширина 2,6 м., а фактична - 3,35 м. За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відповідачем прийнято постанову № 302287 від 28.09.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. Позивач не погоджується з постановою з декількох підстав, зокрема: під габаритно - ваговий контроль проводився посадовою особою відповідача без залучення співробітника Національної поліції та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю; габаритний контроль здійснювався на узбіччі автомобільної дороги, а не на пункті габаритно - вагового контролю; посадовою особою Укртрансбезпеки не здійснювалася відеофіксація проведення габаритно - вагового контролю. Таким чином, оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачам надати відзиви на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження разом з позовом була надіслана відповідачам та ними отримана в електронному вигляді, що підтверджується роздруківками.

Проте, відзиву на позов у встановлений судом строк до канцелярії суду не надходило, причин поважності його неподання відповідачами не повідомлено.

Згідно положень ч.4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, не підставі направлення на перевірку від 16.08.2021 року №015008, посадовими особами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 16.08.2021 року об 23:50 год. (Полтавська область, а/д М-03 316 км. + 500 м. а/д М-03 "Київ - Харків - Довжанський") з метою проведення перевірки здійснено зупинку автотранспортних засобів - спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки MAN WMA24SZZ3BM569157, тип кузова ВС, номерний знак НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ), а також спеціалізованого напівпричепу ANDOVER TRAILER SA963036U1085T001, номерний знак НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ).

Вказані транспортні засоби зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС АВТО", що підтверджено копіями вказаних вище свідоцтв.

За результатами проведеної перевірки співробітниками Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №0004581 від 16.08.2021 року, в якому зазначено, що фактична ширина вантажу, який перевозився у напівпричепі - трактору Challenger MT865, складає 3,35 м. при нормативно допустимій 2,6 м.

Крім того, управлінням складено розрахунок №0004581 від 16.08.2021 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 16.08.2021 року, в якому за перевищення габаритних параметрів на 0,75 м. (фактично 3,35 м. при допустимій 2,6 м.), що у відсотковому значенні складає 28,85%, визначено плату за проїзд 43,20 Євро за формулою: П=(Рзм+Рнв+Рг)*В*К.

Також, за результатами проведеної перевірки Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №250361 від 16.08.2021 року, в якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення абз.16 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством габаритно - вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову №302287 від 28 вересня 2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою за порушення п.22.5 ПДР, статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", на підставі абз.16 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС АВТО" адміністративно - господарський штраф у сумі 34 000,00 грн.

Не погоджуючись із постановою Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №302287 від 28 вересня 2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що позивач не погоджується з постановою з декількох підстав, зокрема: габаритно - ваговий контроль проводився посадовою особою відповідача без залучення співробітника Національної поліції або власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю; габаритний контроль здійснювався на узбіччі автомобільної дороги, а не на пункті габаритно - вагового контролю; за результатами здійснення габаритно - вагового контролю складено акт від 16.08.2021 року №0004581, а не довідку за формою, передбаченою наказом Міністерства інфраструктури №1007/1207 від 10.12.2013 року; посадовою особою Укртрансбезпеки не здійснювалася відеофіксація проведення габаритно - вагового контролю; водія транспортного засобу позбавили права на правову допомогу адвоката.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).

Відповідно до п. 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

У відповідності до п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

Отже, Укртрансбезпека та її територіальні органи під час здійснення своїх повноважень діють як суб`єкти владних повноважень, яким надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов`язкових до виконання.

Частиною 2 статті 29 Закону України Про дорожній рух передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 17 Порядку №1567, зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог пункту 15 Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.

Згідно абз.1 п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Частиною 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до пункту 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 р. №422 (далі - Порядок №422), зупинення транспортного засобу здійснюється для проведення рейдової перевірки посадовою особою в будь-який час на маршруті руху.

Водій транспортного засобу зобов`язаний надавати на час перевірки посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи. Перевірка одного транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про автомобільний транспорт", водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Як свідчать матеріали справи, посадовими особами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 16.08.2021 року об 23:50 год. (Полтавська область, а/д М-03 316 км. + 500 м. а/д М-03 "Київ - Харків - Довжанський") здійснено зупинку та перевірку автотранспортних засобів, які зареєстровані за ТОВ "С-ТРАНС АВТО", - спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки MAN WMA24SZZ3BM569157, номерний знак НОМЕР_1 , а також спеціалізованого напівпричепу ANDOVER TRAILER SA963036U1085T001, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 . До перевірки водієм ОСОБА_1 надано наступні документи: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , а також документ, що посвідчує особу водія серії НОМЕР_5 .

За результатами проведеної перевірки співробітниками Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено:

- акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №0004581 від 16.08.2021 року,

- розрахунок №0004581 від 16.08.2021 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 16.08.2021 року,

- акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №250361 від 16.08.2021 року.

Суд звертає увагу, що складений за результатом габаритно - вагового контролю акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів є додатком 3 до Технологічного регламенту здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, наказом Державної служби автомобільних доріг України, Міністерства внутрішніх справ України від 7 травня 2008 р. № 219/198.

Технологічний регламент на момент проведення 16.08.2021 року перевірки позивача не діяв, оскільки втратив чинність згідно з наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року № 1007/1207.

В свою чергу, зазначеним вище наказом № 1007/1207 затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (далі - Порядок № 1007/1207), який діяв на момент проведення 16.08.2021 року перевірки у відношенні позивача, зокрема, габаритно - вагового контролю.

Згідно положень абз.4 п.4 Порядку № 1007/1207, посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток №1 до Порядку).

Аналогічне міститься і пункті 18 Порядку № 879, де зазначено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Проте, матеріали справи не містять доказів, що за результатами здійснення 16.08.2021 року габаритно - вагового контролю вантажу, який перевозився на транспортному засобі позивача, співробітниками Укртрансбезпеки було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю за формою, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року № 1007/1207. Копії такої довідки представником відповідача до суду не надано.

За таких підстав, відповідачем порушено процедуру проведення габаритно - вагового контролю вантажу (трактору Challenger MT865), який перевозився у напівпричепі ANDOVER TRAILER SA963036U1085T001, номерний знак НОМЕР_3 .

Доказів протилежного представником відповідача до суду не надано.

В позовній заяві позивач також зазначив, що габаритно - ваговий контроль проводився посадовими особами відповідача без залучення співробітника Національної поліції та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Відповідно до абз.4 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно абзаців 1 та 2 пункту 16 Порядку №1567, рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Крім того, в пункті 3 Порядку № 1007/1207 закріплено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Натомість, зміст акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №0004581 від 16.08.2021 року та розрахунку №0004581 від 16.08.2021 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 16.08.2021 року свідчать, що габаритно - ваговий контроль проводився лише однією посадовою особою Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки - головним спеціалістом ВДК Стоцьким Р.М., про що ним проставлено підпис вказаної особи.

При цьому, даних щодо залучення співробітником управління до габаритно-вагового контролю вантажу, розміщеному на транспортному засобі ТОВ "С-ТРАНС АВТО", посадових осіб Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, документи, складені за результатами здійсненої перевірки позивача, а саме акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №0004581 від 16.08.2021 року не містить, що також свідчить про порушення порядку проведення габаритно-вагового контролю.

Жодних доказів протилежного Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки до суду не надано.

По суті самого порушення слід зазначити, що в акті Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №0004581 від 16.08.2021 року вказано про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів вантажу, а саме: фактична ширина вантажу, який перевозився у напівпричепі ANDOVER TRAILER SA963036U1085T001, номерний знак НОМЕР_3 - трактору Challenger MT865, складає 3,35 м. при нормативно допустимій 2,6 м.

В позовній заяві позивач з цього приводу зазначив, що перевірка габаритних параметрів (ширина, висота, довжина, ін.) та їх відповідності встановленим нормам, зокрема, вантажу (трактору), розміщеному в спеціалізованому напівпричепі ANDOVER TRAILER SA963036U1085T001, номерний знак НОМЕР_3 , здійснювалася на узбіччі автомобільної дороги, а не на пункті габаритно - вагового контролю.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно п. 16 Порядку № 1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до абз. 8-9 п.2 Порядку №879, місце здійснення габаритно-вагового контролю спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролюю.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку).

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що заміри та визначення габаритних параметрів вантажу - трактору Challenger MT865, який перевозився у напівпричепі ANDOVER TRAILER SA963036U1085T001, номерний знак НОМЕР_6 , а саме його довжина, ширина та висота, здійснювалося співробітниками Укртрансбезпеки у спеціально облаштованих місцях розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю - стаціонарному пункті або пересувному габаритно-вагового контролю, а також з використанням вимірювального зважувального обладнання, що дає підстави для сумніву у достовірності результатів вимірювання та недотримання відповідачем процедури проведення габаритно - вагового контролю.

Доказів протилежного представником відповідача також не надано до суду, як і не надано до суду відзиву на позов.

Щодо з`ясування та дослідження судом решти доводів та аргументів, якими позивач доводить протиправність оскаржуваного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи, зокрема, позивача), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи, що відповідачем жодними доказами не доведено здійснення позивачем порушень п.22.5 ПДР, статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", на підставі абз.16 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та відповідно правомірності застосування до нього оскаржуваною постановою адміністративно-господарського штрафу 34 000,00 грн., відзиву на позов також не надано, причин його неподання не зазначено, суд дійшов висновку про визнання протиправно та скасування постанови Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №302287 від 28 вересня 2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Розподіл судових витрат щодо сплати судового збору 2 270,00 грн. здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

В заявленому клопотанні представник позивача просив суд відшкодувати понесені позивачем витрати на правничу допомогу при розгляді даної справи в сумі 20 000,00 грн. та гонорар успіху адвокатського об`єднання у розмірі 14 000,00 грн.

Положеннями ст. 139 КАС України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Проте, відповідачами не надано до суду заперечень щодо суми понесених витрат на правничу допомогу та її зменшення.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 820/4263/17.

Згідно положень частини 5 ст. 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вищевказаний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 04.08.2020 року по справі №810/3213/16.

Судом встановлено, що 19.11.2020 року між ТОВ "С-ТРАНС АВТО" (Клієнт) та АО "МАМАЙ, САМІЛИК ТА ПАРТНЕРИ" (АО) укладено договір про надання професійної правової (правничої) допомоги №01/01/19-11/2020МСП.

Також, 24.08.2021 року сторонами договору підписано завдання (калькуляцію-розрахунок) до договору про надання професійної правової (правничої) допомоги №01/01/19-11/2020МСП (додаток №1 до договору), в якому вказано вартість 1 год. роботи адвоката, яка є змінною в залежності від виду наданих послуг.

На підтвердження наданих послуг за Договором про надання професійної правової (правничої) допомоги №01/01/19-11/2020МСП сторони підписали Звіт (акт) надання правових послуг від 29.11.2021 року, який включає наступні послуги, надані адвокатом: правовий аналіз інформації - 1 000,00 грн. (з розрахунку 1000,00 грн. за 1 год.); здійснення аналізу первинної та іншої документації - 2 000,00 грн. (з розрахунку 1000,00 грн. за 1 год.); збір та вивчення нормативної бази - 2 000,00 грн. (з розрахунку 1000,00 грн. за 1 год.); підготовка та складання адвокатського запиту - 2 000,00 грн. (з розрахунку 1000,00 грн. за 1 год.); складання клопотання та ознайомлення з матеріалами справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт з виїздом до Слобожанського управління - 3 000,00 грн. (з розрахунку 1000,00 грн. за 1 год.); підготовка та складання позовної заяви - 8 000,00 грн. (з розрахунку 1000,00 грн. за 1 год.); підготовка та оформлення матеріалів позовної заяви - 2 000,00 грн. (з розрахунку 1000,00 грн. за 1 год.). Загальна вартість послуг склала 20 000,00 грн.

АО "МАМАЙ, САМІЛИК ТА ПАРТНЕРИ" виставлено ТОВ "С-ТРАНС АВТО" рахунок на оплату №82 від 29.11.2021 на суму 20 000,00 грн.

Порядок оплати адвокатських послуг визначено пунктом 6.3 договору про надання професійної правової (правничої) допомоги №01/01/19-11/2020МСП 19.11.2020 року.

Також, п.6.1 договору передбачено, що Клієнт зобов`язаний сплатити АО додатковий гонорар успіху в розмірі 10% від суми (розміру) майнової вигоди, яку отримав Клієнт в результаті надання йому адвокатських послуг.

В завданні (калькуляції-розрахунку) до договору про надання професійної правової (правничої) допомоги №01/01/19-11/2020МСП (додаток №1 до договору) сторони договору дійшли згоди про сплату Клієнтом ОК гонорару успіху в розмірі 14 000,00 грн.

Слід звернути увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Окрім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 23.04.2019 року по справі №826/9047/16.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 02.09.2020 року по справі № 826/4959/16 вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 01.09.2020 року по справі №640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд зауважує, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг з професійної правничої допомоги позивачу в розмірі 20 000,00 грн. є суттєво завищеним враховуючи що оскаржуваною та скасованою постановою в цій справі накладено на позивача штраф 34 000,00 грн., а також враховуючи незначну складність даної справи та предмет позову.

Зважаючи на що, наданні адвокатські послуги та виконані роботи з правової допомоги у співвідношенні до розміру адвокатських послуг не є належним чином обґрунтовані на предмет їх розміру.

Враховуючи конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг в рамках договору про надання правової допомоги, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування витрат на оплату послуг з професійної правничої допомоги позивачу в розмірі 20 000,00 грн. є надмірною.

Проте, з урахуванням принципу справедливості і незначної складності справи, обсяг опрацьованого адвокатом матеріалу, вважає за необхідне присудити на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 3 400,00 грн.

З приводу вирішення питання про задоволення заяви щодо стягнення додаткової винагороди адвоката за досягнення позитивного рішення у справі (гонорар успіху) 14 000,00 грн. слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суд в постанові від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 зазначила, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Зважаючи, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати як у договорі про надання професійної правової (правничої) допомоги №01/01/19-11/2020МСП від 19.11.2020 року, так і в завданні (калькуляції-розрахунку) до договору про надання професійної правової (правничої) допомоги №01/01/19-11/2020МСП (додаток №1 до договору), є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат.

Проте, зважаючи на незначну складність справи та розмір накладеного оскаржуваною постановою в цій справі на позивача штрафу 34 000,00 грн., суд вважає, що заявлена до відшкодування сума гонорару успіху 14 000,00 грн. є завищеною.

Проте, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача витрати на правову допомогу в цій частині у сумі 1 500,00 грн.

Таким чином, заява представника позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС АВТО" (вул. Бугайченка, буд. 38, к. 31-А, м. Первомайський, Харківська область, 64107, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135, ), Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов., м. Харків, 61022) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №302287 від 28 вересня 2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС АВТО" () судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті ().

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС АВТО" () витрати на правничу допомогу у розмірі 4900 (чотири тисячі дев`ятсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.