Справа № 200/4581/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року справа №200/4581/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 р. у справі № 200/4581/21 (головуючий І інстанції Абдукадирова К.Е., повне судове рішення складено 30.08.2021 року в м.Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення коштів,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відповідач), в якому просила стягнути з відповідача компенсацію за невикористані дні відпустки (а.с. 1-3).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 52-54).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом в основу рішення було покладено відсутність табелів обліку робочого часу, але для встановлення днів використаної відпустки достатньо у повному обсязі інформації, яка міститься у особовій картці, яку і надає сам відповідач. Посилаючись на ст. 47, ст. 116 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» зазначає, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки (а.с. 60-63).

Представник відповідача надав відзив у якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 02.04.2007р. по 08.02.2021р. працювала в Кальміуському ВДВС у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), що підтверджується записами №№ 17-28 в трудовій книжці (а.с. 10-12).

Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №641/К від 05.02.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади старшого державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 08.02.2021, за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, з припиненням державної служби відповідно до частини першої статті 86 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до вказаного наказу, при звільненні Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за невикористані 04 календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 19.12.2020 по 08.02.2021, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2017 рік тривалістю 10 календарних днів, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2018 рік тривалістю 10 календарних днів, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2019 рік тривалістю 10 календарних днів, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2020 рік тривалістю 10 календарних днів, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2021 рік тривалістю 10 календарних днів (а.с. 34).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1.6 наказу Державного комітету статистики України від 28.08.2005 № 286 «Про затвердження Інструкції зі статистики кількості працівників» до первинної облікової документації підприємства, установи, організації належать: наказ (розпорядження) про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу, припинення трудового договору; накази (розпорядження) про надання відпустки; табель обліку використання робочого часу; розрахунково-платіжні відомості, розрахункові відомості, платіжні відомості.

Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах організаціях регламентується наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» (далі - Наказ № 489).

У табелі обліку використання робочого часу робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в тому числі надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи.

Відповідно до частини 12 статті 10 Закону України «Про відпустки», власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вести облік відпусток, що надаються працівникам.

Надання відпустки оформляється наказом (розпорядженням) про надання відпустки (типова форма № П-3 наказу № 489). На підставі наказу (розпорядження) про надання відпустки відділ кадрів робить відмітки в особовій картці працівника (типова форма № П-2 наказу Держкомстату № 489).

Відповідно до Наказу № 489 типовими формами первинної облікової документації підприємств, установ, організацій є: наказ (розпорядження) про прийняття на роботу; наказ (розпорядження) про надання відпустки; наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту); табель обліку використання робочого часу; розрахунково-платіжна відомість працівника; розрахунково-платіжна відомість (зведена).

Пунктами 81, 82 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55 передбачено, що проекти наказів (розпоряджень) з кадрових питань (особового складу) (про прийняття на роботу, звільнення, надання відпустки, відрядження тощо) готує кадрова служба на підставі рішень (вказівок) керівника установи організаційно-розпорядчого чи нормативно-правового характеру, доповідних записок керівників структурних підрозділів, конкурсних документів (протоколів та рішень атестаційної чи іншої комісії), заяв працівників, трудових договорів та інших документів.

Проекти наказів (розпоряджень) з кадрових питань (особового складу) візуються працівником кадрової служби, який створив документ, та його керівником, а також залежно від видів наказів посадовими особами структурного підрозділу з питань запобігання та виявлення корупції, бухгалтерської служби, іншими посадовими особами, яких стосується документ.

Отже, табель обліку використання робочого часу та наказ (розпорядження) про надання відпустки є первинними документом, відповідно до даних яких здійснюється нарахування заробітної плати або компенсація за невикористані дні відпусток у разі звільнення працівника.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року розпочато проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операції та визначені населені пункти, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. До переліку таких міст включене і м. Донецьк.

У зв`язку з вказаним, на території міста Донецьк та окремих населених пунктів Донецької області територіальні органи та установи юстиції тимчасово не здійснювали або здійснювали не в повному обсязі свої повноваження.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, Міністерством юстиції України було прийнято наказ № 247/7 від 25 Л 1.2014 Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області, яким було визначено перемістити Головне управління юстиції у Донецькій області до м.Краматорська Донецької області.

За інформацією відповідача фактичне переміщення Головного територіального управління у Донецькій області відбулось без вивезення частки первинних документів особових справ працівників (в яких зберігаються заяви працівників про прийняття на роботу, анкети, особові картки та ін.), трудових книжок працівників; оригіналів наказів; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням обліку трудових взаємовідносин з працівниками. Табелі обліку використання робочого часу та накази (розпоряджень) про надання відпусток, з яких можливо було б встановити кількість днів невикористаних щорічних відпусток за період до переміщення головних територіальних управлінь юстиції на підконтрольну Україні територію, в розпорядженні Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відсутні.

Колегія суддів зазначає, що в документах, які перебували у володінні Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та передані до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відсутні табелі обліку використання робочого часу та накази (розпорядження) про надання відпусток, з яких можливо достовірно встановити кількість днів відпустки, які не були використані позивачем та які б підлягали компенсації в зв`язку зі звільненням.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 243/2071/18 вказано, що: «зважаючи на вимоги позивача - виплата заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, компенсацію за затримку видачі трудової книжки та середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а також встановлені форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили), застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Таким чином, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо)».

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом України в постановах від 11.11.2015 року (провадження № 6-2159цс15) від 23.03.2016 року (провадження № 6-364цс16), від 11.05.2016 року (провадження № 6-383цс15), від 25.05.2016 року (провадження № 6-948цс16), в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав у Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з виплати компенсації за невикористані дні відпустки, які не були підтверджені первинними документами (відсутні табелі обліку використання робочого часу та накази (розпорядження) про надання відпусток).

Доводи апелянта, що для встановлення днів використаної відпустки достатньо у повному обсязі інформації, яка міститься у особовій картці, колегія суддів не приймає з огляду на приписи наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» за яким типовими формами первинної облікової документації підприємств, установ, організацій є, зокрема наказ (розпорядження) про надання відпустки та табель обліку використання робочого часу. Тобто, відповідно до даних табелю обліку використання робочого часу та наказів (розпорядження) про надання відпустки здійснюється нарахування заробітної плати або компенсація за невикористані дні відпусток у разі звільнення працівника. Отже підстав для задоволення позовних вимог не існує.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 р. у справі №200/4581/21 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 р. у справі №200/4581/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко