Справа № 200/19494/21
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

01 лютого 2022 року Справа №200/19494/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо: не врахування до страхового стажу позивача періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1991 по 02.07.1993 із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців з 01.08.2015 (з часу призначення пенсії) по 30.01.2020;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити, з урахуванням раніше фактично виплачених сум, перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 27, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: з 01.08.2015 (з часу призначення пенсії) по 30.01.2020 з врахуванням до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі: з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1991 по 02.07.1993 із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців;

- розподілити судові витрати між сторонами;

- відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України встановити строк - 10 днів з часу набрання рішення законної сили для подання суб`єктом владних повноважень відповідачем до суду звіту про виконання постанови, так як вона вимагає вчинення певних дій.

Ухвалою суду від 04.01.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.01.2022 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 01.02.2022.

До судового засідання 21.09.2021 представники сторін не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Розглянувши питання про порушення строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Частиною 3 ст.122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, за загальним правилом встановлено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Це правило застосовується, якщо іншими законами не встановлені інші строки для звернення до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ, а тому положення наведеної норми не розповсюджується на спірні правовідносини.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що протоколом від 09.11.2015, ОСОБА_1 було призначено з 01.08.2015 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач звернувся до суду 30.12.2021. Оскільки пенсія є періодичним платежем та про розмір цих виплат позивачу було відомо, суд вважає, що в разі незгоди позивач мав достатньо часу для звернення до суду за захистом своїх прав.

Суд зауважує, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

Доказів, що засвідчують тривале захворювання, що не давало можливості звернутися з позовом та призначити представника, інші причини, які не залежали від волі позивача, до суду надано не було.

Посилання позивача, що відповідачем на порушення вимог п.4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою Правління ПФУ 25.11.2005 №22-1, не було протягом 10 днів направлено відповідне повідомлення про призначення пенсії, на думку суд, також підкреслює, що про порушення своїх прав позивач міг дізнатися ще у 2015 році.

Суд зазначає, що позовні вимоги про зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (нині - ГУ ПФУ в Донецькій області) здійснити, з урахуванням раніше фактично виплачених сум, перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 27, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: з 01.08.2015 по 30.01.2020 р. вже розглядалися судом та були залишені без розгляду ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 в справі №200/7135/20-а та ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.09.2021 в справі №200/6374/21 які набрали законної сили.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов про зобов`язання провести перерахунок пенсії з 01.08.2015 по 30.01.2020, подано с пропуском строку звернення до суду, а тому він підлягає залишенню без розгляду.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998 року зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Відповідно до ч.3 ст.240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Отже, даний спір повинен розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку. Підстав для поновлення строку звернення до суду, які б можна було вважати поважними, позивачем не наведено.

З огляду на вищевказане, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду, позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 205, 240, 243 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що згідно з ч.4 ст.240 КАС України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 01 лютого 2022 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв