Справа № 200/18496/21
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року Справа№200/18496/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Аляб`єва І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 07.10.2021 №06 відповідача про відмову у перерахунку пенсії по заробітної плати;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 по заробітної плати із врахування наданих довідок ТОВ «Крок» від 28.09.2014 №294 №295.

Позов обґрунтовував тим, що 05.10.2021 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії шляхом зміни періоду 60 місяців заробітної плати до 01.07.2000, до якої додала вказані довідки про заробітну платну. Між тим, в перерахунку пенсії протиправно відмовлено через неприйняття цих довідок, оскільки вони видані на непідконтрольній українській владі території.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У строк, встановлений судом відповідачем через відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що 05.10.2021 позивачка звернулася до управління з заявою щодо перерахунку пенсії за віком відповідно до довідок ТОВ «Крок» від 28.09.2014 №294 №295 про заробітну плату. Рішенням управління позивачці відмовлено в зарахуванні вищезазначених довідок, оскільки надані для перерахунку пенсії довідки про заробітну плату видані незаконно створеними органами на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Здійснити перевірку достовірності наданих довідок не має можливості. Вони видані за формою, затвердженою незаконно створеними органами на тимчасово непідконтрольній українській владі території, яка не відповідає формі довідки, затвердженої Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005. За таких обставин відмовлено в перерахунку пенсії за даними довідками про заробітну плату від 1828.09.2014 №294 №295, виданих незаконно створеними органами на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_1 ./а.с.5-8/

Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок» від 28.09.2014 №294 підтверджено, що у період з січня 1989 року по вересень 1994 року позивачці нараховувалася та виплачувалася заробітна плата./а.с.16/

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок» від 28.09.2014 №295 ОСОБА_1 у період з 03.07.1981 по 01.03.1982 та з 19.06.1986 по 19.09.1994 працювала на посаді продавця магазину №21 в Донецькому обласному оптово-роздрібному об`єднанні «СПОРТТОВАРЫ»./а.с.17/

05.10.2021 через веб-портал Пенсійного фонду України позивачка подала заяву про перерахунок пенсії щодо зміни періоду 60 місяців заробітної плати до 01.07.2000 на підставі довідки ТОВ «Крок» від 28.09.2014 №294, 295 за період з 1989 року по 1994 рік.

Підприємство, яким видано вказані довідки про розмір заробітної плати, знаходиться в м. Донецьк, ДНР, як зазначено у штампі підприємства. Місто Донецьк, є у переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку з цим не було законних підстав для прийняття вказаних довідок про розмір заробітної плати, оскільки їх видача суперечить вимогам чинного законодавства.

Провести перевірку первинних документів, на підставі яких вказане підприємство видало довідки про розмір заробітної плати, немає можливості.

Вважає, що управління діяло відповідно до вимог законодавства і не порушило пенсійні права позивачки.

Листом вказаного органу Пенсійного фонду України від 18.11.2021 повідомлено позивачу, що в перерахунку пенсії відмовлено рішенням від 07.10.2021 №06 у зв`язку з тим, що додані до заяви довідки видані на непідконтрольній українській владі території (м. Донецьк).

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Спірним питанням при розгляді даної справи є правомірність відмови територіального органу Пенсійного фонду України в перерахунку пенсії позивачу на підставі довідок про заробітну плату, за відсутності документів на підтвердження нарахування заробітної плати.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

Частиною 1 статті 43 Закону №1058 встановлено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

За приписами частини 2 цієї статті для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Порядок подання та перелік документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсій передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1).

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватися довідка про заробітну плату до 30 червня 2000 із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до п. 2.10 Порядку№22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

З трудової книжки позивача НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 у періоди з 03.07.1981 по 01.03.1982 та з 19.06.1986 по 19.09.1994 працювала на посаді продав чині.(а.с.11-14)

Період роботи позивачки, зазначений у довідках від 28.09.2014 №294, 295 співпадають із записами в трудовій книжці позивачки.

У наведених довідках зазначено також про те, що вони видані на підставі особистих рахунків за 1989-1994 роки.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відмову прийняти довідки про заробітну плату за період страхового стажу видані ТОВ «Крок» так званої «Донецької Народної Республіки», пенсійний орган обґрунтував неможливістю перевірити достовірність наданої інформації. Крім того, оскільки підприємство не пройшло перереєстрацію на Україні, для проведення перерахунку немає підстав згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною з вищезазначеного закону є недійсним і не створює правових наслідків.

Наведений висновок відповідача, суд вважає помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

Орган Пенсійного фонду України відмовив в перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що додані позивачем до заяви про перерахунок пенсії довідки видані на непідконтрольній українській владі території (м. Донецька).

Між тим, такі посилання відповідача є неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

Отже, орган Пенсійного фонду України зобов`язаний приймати та аналізувати такі документи.

Неможливість проведення перевірки таких документів (довідок) та первинних документів, на підставі яких вони видані, не може бути підставою для порушення пенсійних прав осіб.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 31.10.2019 у справі № 711/10426/16-а, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, оскільки вказана обставина не може слугувати підставою порушення прав громадян України на пенсійне забезпечення, що відповідає правозастосовній практиці в частині застосування так званих "намібійських винятків" Міжнародного суду ООН.

Отже, орган Пенсійного фонду України неправомірно відмовив в перерахунку пенсії позивача із зазначених ним підстав, без дослідження всіх поданих документів, що мали значення для прийняття рішення, чим порушив пенсійні права позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В даному випадку суб`єктом владних повноважень виконано не всі умови, визначені законом, необхідні для правильного вирішення заяви, з якою звернувся позивач.

Разом з тим, суд не може підміняти державний орган рішення, дії або бездіяльність якого оскаржуються, вчиняючи замість нього дії, які входять до його безпосередньої компетенції та які він мав вчинити.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховний Суду від 07 лютого 2019 року в справі №813/1062/14.

Те, що відповідач через проведення АТО позбавлене можливості провести перевірку достовірності наданої інформації, на думку суду, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача стосовно неврахування спірних довідок для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Як вбачається з постанови Верховного суду 30 вересня 2019 року у справі №754/11370/16-а, судом було встановлено , що довідка про зарплату для обчислення пенсії не має номеру, за яким її видано, а також встановлено її невідповідність даним про зарплату, зазначеним у розрахункових листах, тобто довідка містить сумнівні відомості.

У спірних правовідносинах, жодного доказу щодо невідповідності спірних довідок судом не встановлено.

Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення основних позовних вимог, тому судові витрати у вигляді судового збору, які оплачені позивачем в сумі 908 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київської області (, вул.Саєнка Андрія, 10, м.Фастів, Київська область, 08500) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київської області від 07.10.2021 №06 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 по заробітної плати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київської області (, вул.Саєнка Андрія, 10, м.Фастів, Київська область, 08500) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) по заробітної плати із врахування наданих довідок ТОВ «Крок» від 28.09.2014 №294 №295.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київської області (, вул.Саєнка Андрія, 10, м.Фастів, Київська область, 08500) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 08.02.2022 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв