Справа № 360/8164/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/8164/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом адвоката Скворцової Алли Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 13 грудня 2021 року надійшов адміністративний позов адвоката Скворцової Алли Юріївни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - перший відповідач, ГУПФУ в Луганській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - другий відповідач, ГУПФУ в Івано-Франківській області) з такими вимогами:

визнати протиправними дії ГУПФУ в Луганській області щодо порядку розподілу розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за правилами екстериторіальності;

скасувати рішення ГУПФУ в Івано-Франківській області від 07 жовтня 2021 року № 61 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати ГУПФУ в Луганській області з 29 вересня 2021 року призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи з 02.04.1980 по 10.03.1983; з 21.03.1983 по 15.02.1990; з 16.02.1990 по 24.04.2000; з 25.04.2000 по 05.02.2001; з 07.03.2001 по 11.04.2002; з 11.04.2002 по 30.11.2008; з 01.12.2008 по 24.03.2010 та з 12.04.2013 по 06.04.2014.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 29 вересня 2021 року звернулася до ГУПФУ в Луганській області із заявою про призначення пенсії. За правилами екстериторіальності заява надійшла на розгляд до ГУПФУ в Івано-Франківській області, рішенням якого від 07 жовтня 2021 року № 61 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком з підстави недостатності страхового стажу.

Згідно з рішенням про відмову в призначенні пенсії страховий стаж позивача становить 15 років 07 місяців 17 днів при необхідному страховому стажі для призначення пенсії 28 років. При цьому, ГУПФУ в Івано-Франківській області до страхового стажу не зараховані періоди роботи зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці вказано дату народження тільки рік, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 20.06.1974 № 162.

Позивач зазначає, що записи в її трудовій книжці про періоди роботи відповідають всім вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, переведення на іншу посаду, номери наказів та їх дати, посади на яких працювала позивач та підписи уповноважених осіб і відбитки печаток підприємств при прийнятті та звільненні з роботи, що підтверджує факт трудової діяльності позивача.

При цьому, обов`язок з належного оформлення трудової книжки законом покладено на страхувальника, тому позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення спірного періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинені підприємством, на якому позивач працювала. Крім того, підставою для зарахування до страхового стажу є факт відповідної трудової діяльності, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Позивач вважає, що її загальний страховий стаж на дату звернення до ГУПФУ в Луганській області становить 34 роки 03 місяці 21 день, який є достатнім для призначення пенсії за віком, оскільки для призначення пенсії за віком позивачу необхідно мати 28 років страхового стажу.

З системного аналізу положень Закону № 1058-IV, Порядку № 22-1 представник позивача робить висновок, що органом, що призначає пенсію, для позивача є ГУПФУ в Луганській області, тому розподіл заяви позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності мав здійснюватися між структурними підрозділами ГУПФУ в Луганській області, а не передаватися на розгляд до ГУПФУ в Івано-Франківській області. Що свідчить, що ГУПФУ в Івано-Франківській області не мало правових підстав для розгляду заяви позивача та прийняття відповідного рішення.

З вищевикладених підстав представник позивача вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою від 17 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 42-43).

Від ГУПФУ в Луганській області 04 січня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 47-50).

Позивач 29 вересня 2021 року звернулася до ГУПФУ в Луганській області з заявою про призначення пенсії за віком та надала наступні документи: паспорт НОМЕР_2 ; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.12.2014 № 920-2409; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 04.04.2013; диплом НОМЕР_3 ; свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану № 0; трудову книжку серії НОМЕР_7 ; заяву про виплату пенсії або грошової допомоги від 29 вересня 2021 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії за віком від 29 вересня 2021 року та надані позивачем документи, після автоматичного розподілу потрапили до ГУПФУ в Івано-Франківській області. За наслідками розгляду заяви позивача та наданих нею документів ГУПФУ в Івано-Франківській області прийнято рішення від 07 жовтня 2021 року № 61 про відмову в призначені пенсії позивачу відповідно до Закону № 1058-IV.

Щодо правомірності здійсненого авторозподілу ГУПФУ в Луганській області вказано, що на виконання Стратегії модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 672-р, в частині впровадження заходів обслуговування громадян незалежно від місця їх реєстрації та системи централізованого призначення (перерахунку), виплати пенсій на основі електронних пенсійних справ, Пенсійним фондом України проведено оновлення ІКІС ПФУ підсистеми «Звернення» та «Призначення та виплата пенсії» (ППВП).

В релізі версії від 22 грудня 2020 року № 1-6-60-1 розробником впроваджено механізм розподілу та опрацювання звернень з призначення та перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів з призначення пенсії.

Таким чином, із заявою про призначення пенсії особа звертається до сервісного центру Пенсійного фонду України за місцем реєстрації/проживання або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України. Сервісний центр приймає документи (як подані особисто, так і ті, що надійшли через вебпортал), реєструє їх, а програма автоматично визначає структурний підрозділ пенсійної служби, який здійснює розгляд заяви та приймає рішення про призначення (перерахунок)/відмову в призначенні (перерахунку)пенсії, з урахуванням принципу єдиної черги спеціалістів. Тобто, якщо особа звернулася з заявою до сервісного центу ГУПФУ в Луганській області, то зазначену заяву може розглянути не тільки структурний підрозділ, що призначає пенсію, в межах Луганської області, а й в межах всієї України.

Від ГУПФУ в Івано-Франківській області 11 січня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 72-74).

До заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 додала трудову книжку НОМЕР_1 , на титульній сторінці якої в графі «дата народження» зазначено лише рік, а саме «1961», що не відповідає порядку заповнення трудової книжки, передбаченому Інструкцією, та не дає можливості повністю ідентифікувати особу, якій належить трудова книжка. З огляду на зазначене, на підставі статті 45 Закону № 1058-IV, пункту 4.3 Порядку № 22-1 ГУПФУ в Івано-Франківській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії.

Так як документально підтверджений страховий стаж позивачки становить 15 років 07 місяців 17 днів, при необхідному 28 років, підстави для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 відсутні.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) з 01 квітня 2014 року перебуває на обліку ГУПФУ в Луганській області як отримувач пенсії по інвалідності (в розмірі пенсії за віком) за Законом № 1058-IV, що підтверджено протоколом про призначення пенсії (арк. спр. 53-54).

Позивач звернулася до ГУПФУ в Луганській області із заявою від 29 вересня 2021 року про призначення пенсії за віком, разом з якою надала такі документи: паспорт НОМЕР_2 ; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.12.2014 № 920-2409; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 04.04.2013; диплом НОМЕР_3 ; свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану № 0; трудову книжку серії НОМЕР_7 ; заяву про виплату пенсії або грошової допомоги від 29 вересня 2021 року (арк. спр. 55-70).

Рішенням ГУПФУ в Івано-Франківській області 07 жовтня 2021 року № 61 відмовлено позивачу в призначенні пенсії, вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 15 років 07 місяців 17 днів; за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховані періоди роботи, зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_7 , оскільки на титульній сторінці вказано дату народження тільки рік, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 20.06.1974 № 16 (арк. спр. 79).

Згідно з розрахунком стажу для призначення пенсії за віком до страхового стажу ОСОБА_1 зараховані такі періоди: з 01.09.1976 по 22.02.1980 навчання у вищих/середніх навчальних закладах, з 01.01.1999 по 24.04.2000, з 25.04.2000 по 05.02.2001, з 07.03.2001 по 11.04.2002, з 12.04.2002 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.11.2008, з 01.12.2008 по 24.03.2010, з 12.04.2013 по 06.04.2014 безробіття, а всього 15 років 07 місяців 17 днів (арк. спр. 78).

Дослідженням записів у трудовій книжці від 02 травня 1980 року серії НОМЕР_7 встановлено такі записи про роботу позивача:

з 02.04.1980 (наказ від 02.04.1980 № 14) по 10.03.1983 (наказ від 05.03.1983 № 15) - на посаді техніка-технолога хлібобулочного цеху в Харчовому комбінаті Покровської райспоживспілки (записи № № 1-2);

з 21.03.1983 (наказ від 22.03.1983 № 35/к) по 15.02.1990 (наказ від 17.02.1990 № 25/к) - на посадах техніка з племобліку тварин, лаборантом нормоцеху, помічником бригадира в Радгоспі «Слав`яносербський» (записи № № 3-9);

з 16.02.1990 (наказ від 22.02.1990 № 15) по 24.04.2000 (наказ від 24.04.2000 № 71) - на посадах бухгалтера та бухгалтера-касира на Комбінаті хлібопечення (записи № № 10-12);

з 25.04.2000 (наказ від 25.04.2000 № 10) по 05.02.2001 (наказ від 05.02.2001 № 18) - на посаді бухгалтера-касира в Дочірньому підприємстві «Смак» (записи № № 13-14);

з 07.03.2001 (наказ від 06.03.2001 № 15к2) по 11.04.2002 (наказ від 11.04.2002 № 28) - на посадах контролера енергонагляду та бухгалтера в Слав`яносербській групі відділу збуту Луганських електричних мереж (записи № № 15-17);

з 11.04.2002 (наказ від 11.04.2002 № 6) по 30.11.2008 (наказ від 28.11.2008 № 467) - на посадах бухгалтера Слав`яносербського обліку відділу збуту та бухгалтера групи банківських розрахунків у Луганській філії ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» (записи № № 18-20);

з 01.12.2008 (наказ від 01.12.2008 № 1к) по 24.03.2010 (наказ від 24.03.2010 № 6к-02) - на посаді економіста першої категорії групи з розрахунків збутового персоналу в Слав`яносербському РЕМ ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» (записи № № 21-22);

з 12.04.2013 (наказ від 12.04.2014 № НТ130412) по 06.04.2014 (наказ від 07.04.2014 № НТ 140407) знаходилася на обліку в Слав`яносербському районному центрі зайнятості та отримувала виплату допомоги по безробіттю (записи № № 24-25) (арк. спр. 26-29).

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) в Реєстрі наявна інформація про страховий стаж, кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів, нараховану заробітну плату, розмір страхових внесків, починаючи з січня 1999 року. Так в реєстрі наявні відомості про роботу позивача:

з січня 1999 року по травень 2000 року на «Комбінаті Хлібопечення» Слов`яносербської районної спілки споживчих товариств (код за );

з квітня 2000 року по березень 2001 року в «Смак» Слов`яносербської районної спілки споживчих товариств (код за );

з березня 2001 року по червень 2002 року в Луганських електричних мережах ВАТ «Луганськобленерго» (код за );

з квітня 2002 року по листопад 2008 року в Луганській філії ТОВ «ЛЕО» (код за );

з грудня 2008 року по березень 2010 року в ТОВ «ЛЕО» (код за );

з червня 2013 року по квітень 2014 року перебування на обліку як безробітна в Слов`яносербському районному центрі зайнятості (код за ) (арк. спр. 35-36).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 26 Закону № 1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення.

Видача пенсійного посвідчення для пенсіонерів здійснюється безоплатно.

Порядок видачі, зразок та форма пенсійного посвідчення затверджуються правлінням Пенсійного фонду.

Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В період з 20 червня 1974 року по 17 серпня 1993 року порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначала Інструкція, затверджена постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162 (Далі - Інструкція № 162), та яка втратила чинність у зв`язку із набранням чинності Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 Інструкції № 162 визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з пунктом 3.3 Інструкції № 162 усі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведенні на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення та мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи здійснюються арабськими цифрами (число та місяць двозначними).

Записи здійснюються акуратно, пір`яною чи кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього чи фіолетового кольору.

Відповідно до пункту 2.5 Інструкції № 162 у разі встановлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші виправлення здійснюються адміністрацією того підприємства, де був внесений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому потрібну допомогу.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу чи розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або їх невідповідності фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не вказаних у трудовій книжці.

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції № 162 при звільненні працівника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства чи печаткою відділу кадрів.

Пунктом 1.1 Інструкції № 58 визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства (пункт 1.5 Інструкції № 58).

Пунктом 2.2 Інструкції № 58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.4 Інструкції № 58).

Пунктом 4.1 Інструкції № 58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з абзацами першим, четвертим, п`ятим пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З вищевикладених правових норм слідує, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону № 1058-IV за умови досягнення 60 років та за наявності страхового стажу 28 років.

За даними паспорта громадянина України ОСОБА_1 досягла 60 річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто віку, необхідного для призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

Що стосується наявності у позивача необхідного для призначення пенсії за віком страхового стажу, суд зазначає таке.

За розрахунком стажу, здійсненим ГУПФУ в Івано-Франківській області, стаж позивача складає 15 років 07 місяців 17 днів.

Як вказано в рішенні ГУПФУ в Івано-Франківській області 07 жовтня 2021 року № 61 про відмову в призначенні пенсії, до страхового стажу позивача не зарахований стаж, підтверджений трудовою книжкою серії НОМЕР_7 .

Співставленням відомостей про роботу позивача за даними трудової книжки та розрахунку страхового стажу для призначення пенсії позивачу судом встановлено, що до страхового стажу не зараховані такі періоди роботи за трудовою книжкою: з 02.04.1980 по 10.03.1983 - на посаді техніка-технолога хлібобулочного цеху в Харчовому комбінаті Покровської райспоживспілки; з 21.03.1983 по 15.02.1990 - на посадах техніка з племобліку тварин, лаборантом нормоцеху, помічником бригадира в Радгоспі «Слав`яносербський»; з 16.02.1990 по 31.12.1998 року - на посадах бухгалтера та бухгалтера-касира на Комбінаті хлібопечення.

Всі інші підтверджені трудовою книжкою періоди до страхового стажу позивача зараховані на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5).

Щодо відмови ГУПФУ в Івано-Франківській області в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи за трудовою книжкою серії НОМЕР_7 , суд зазначає таке.

З аналізу вище зазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06 березня 2018 року в справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Більш того, відповідальною особою за правильність та повноту ведення трудових книжок є керівник підприємства, установи, організації або уповноважена ним особа, а не працівник. Тому позивач не може нести відповідальність за порушення вимоги ведення трудових книжок третіми особами (за неповноту вказаної інформації).

Вищевказана позиція узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними у постановах від 06 лютого 2018 року в справі № 677/277/17 та від 13 червня 2018 року в справі № 813/782/17.

В даному випадку ГУПФУ в Івано-Франківській області відмовляє у врахуванні записів трудової книжки позивача через допущене роботодавцем, який здійснював оформлення трудової книжки вперше, порушення правил заповнення трудової книжки, визначеної Інструкцією № 162, в частині внесених даних про дату народження позивача.

При цьому, ГУПФУ в Івано-Франківській області не звертає уваги, що всі наявні в трудовій книжці позивача записи про її роботу здійснені із дотриманням вимог вищевказаних Інструкцій, містять всю необхідну інформацію про зайнятість позивача на певних роботах протягом певних періодів, підстави внесення даних до трудової книжки, правильність внесених записів підтверджена підписами уповноважених осіб роботодавця, скріплених печаткою підприємства.

Керуючись вище вказаними правовими висновками Верховного Суду, суд вважає, що відповідач безпідставно відмовив позивачу в зарахуванні до її страхового стажу підтверджених записами в трудовій книжці періодів роботи з 02.04.1980 по 10.03.1983, з 21.03.1983 по 15.02.1990, з 16.02.1990 по 31.12.1998 року.

Як вже вище вказано, інші підтверджені трудовою книжкою позивача періоди роботи до страхового стажу зараховані за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5).

Підтверджений ГУПФУ в Івано-Франківській області страховий стаж позивача, а також періоди роботи ОСОБА_1 з 02.04.1980 по 10.03.1983, з 21.03.1983 по 15.02.1990, з 16.02.1990 по 31.12.1998, які також мають зараховуватися до страхового стажу позивача, сукупно складають страховий стаж більше 28 років, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення ГУПФУ в Івано-Франківській області від 07 жовтня 2021 року № 61 не відповідає критеріям правомірного рішення, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто є протиправним, тому підлягає скасуванню.

Як наслідок визнання протиправним та скасування рішення від 07 жовтня 2021 року № 61, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФУ в Івано-Франківській області прийняти рішення про призначення позивачу пенсії згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV з 21 жовтня 2021 року із зарахуванням до страхового стажу позивача періодів її роботи з 02.04.1980 по 10.03.1983, з 21.03.1983 по 15.02.1990, з 16.02.1990 по 31.12.1998.

На думку суду, саме такий спосіб захисту у повній мірі сприятиме відновленню порушених прав позивача, тобто є ефективним в межах спірних відносин.

Визначаючи територіальний орган, на якого суду слід покласти прийняття рішення про призначення позивачу пенсії за віком, суд виходить з того, що за заявою позивача від 29 вересня 2021 року про призначення пенсії за віком згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності вже визначений територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію, - ГУПФУ в Івано-Франківській області. Тому, наслідком скасування прийнятого ГУПФУ в Івано-Франківській області за результатами розгляду цієї заяви позивача рішення, є виникнення саме за цим територіальним органом Пенсійного фонду України обов`язку повторно розглянути таку заяву з прийняттям відповідного рішення.

Щодо дати, з якої позивачу слід призначити пенсію за віком, суд зазначає, що звернення позивача із заявою про призначення пенсії відбулося до досягнення ОСОБА_1 60-річного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV для призначення пенсії за віком, тому згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія позивачу має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення нею пенсійного віку, тобто з 21 жовтня 2021 року.

Щодо вимог позивача про визнати протиправними дій ГУПФУ в Луганській області щодо порядку розподілу розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за правилами екстериторіальності, суд зазначає, що, по перше, позивачем суду не надано доказів та не наведено обставин, що ГУПФУ в Луганській області, як органом до якого подано заяву про призначення пенсії, вчинено будь-яких дій щодо визначення за принципом екстериторіальності іншого територіального органу, що призначає пенсію.

Натомість ГУПФУ в Луганській області вказує, що на виконання Стратегії модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 672-р, в частині впровадження заходів обслуговування громадян незалежно від місця їх реєстрації та системи централізованого призначення (перерахунку), виплати пенсій на основі електронних пенсійних справ, Пенсійним фондом України проведено оновлення ІКІС ПФУ підсистеми «Звернення» та «Призначення та виплата пенсії» (ППВП).

В релізі версії від 22 грудня 2020 року № 1-6-60-1 розробником впроваджено механізм розподілу та опрацювання звернень з призначення та перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів з призначення пенсії.

Тобто, ГУПФУ в Луганській області стверджує, що визначення за принципом екстериторіальності структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, здійснюється засобами програмного забезпечення автоматично, з урахуванням принципу єдиної черги спеціалістів.

В свою чергу дії Пенсійного фонду України щодо імплементації положень пункту 4.2 Порядку № 22-1 про визначення за принципом екстериторіальності структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, в ІКІС ПФУ підсистеми «Звернення» та «Призначення та виплата пенсії» (ППВП) з огляду на суб`єктний склад учасників по справі, не входить до предмету доказування по даній справі.

По друге, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям ГУПФУ в Івано-Франківській області рішення 07 жовтня 2021 року № 61 про відмову в призначенні пенсії, а не з діями (бездіяльністю), вчиненими відповідачами з метою виконання своїх функцій та повноважень, суд вважає, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправним та скасування такого рішення.

Самі по собі дії (бездіяльність) відповідачів не тягнуть для позивача настання будь-яких негативних наслідків, відповідно, такий спосіб захисту, як визнання їх протиправними, жодним чином не сприятиме відновленню порушених прав позивача. Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї вимоги позивача.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, сформовані до ГУПФУ в Івано-Франківській області підлягають частковому задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача та визначенням правильної дати, з якої позивачу слід призначити пенсію за віком.

Щодо вимог, сформованих позивачем до ГУПФУ в Луганській області, то при розгляді даної справи не встановлено порушення цим суб`єктом владних повноважень будь-яких прав позивача, тому в задоволенні таких позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 09 грудня 2021 року (арк. спр. 20).

Зважаючи, що даний спір виник внаслідок неправильних дій ГУПФУ в Івано-Франківській області, а також, що позов підлягає задоволенню з коригуванням обраного преставником позивача способу захисту порушених прав позивача та визначенням правильної дати, з якою позивачу має бути призначена пенсія, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань саме ГУПФУ в Івано-Франківській області.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Скворцової Алли Юріївни в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: 76018, місто Івано-Франківськ, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, код за ) про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 07 жовтня 2021 року № 61 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії згідно зі статтею 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21 жовтня 2021 року із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 02.04.1980 по 10.03.1983, з 21.03.1983 по 15.02.1990, з 16.02.1990 по 31.12.1998.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова