Справа № 320/9917/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9917/20 Суддя першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в задоволенні заяви про перерахунок соціальних виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату з 01 січня до 02 серпня 2014 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює одній мінімальній заробітній платі (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік) та додаткової пенсії відповідно до ч. 3 ст. 51 вказаного Закону, в розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку однієї заробітної плати, за період з 17 серпня 2018 року та в подальшому.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку однієї заробітної плати, додаткової пенсії відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня до 02 серпня 2014 року, з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що він не є самостійним розпорядником коштів державного бюджету та не наділений повноваженнями визначати розміри виплат, передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Додатково Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернулося до суду із клопотанням, у якому наголошувало, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду з цим позовом без поважних причин.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до суду не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та клопотання, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог та залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без розгляду в цій частині, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У свою чергу ст. 123 КАС України встановлює наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області.

Також позивач є особою, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 4, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 08 вересня 1993 року.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплатити доплату до пенсії та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня до 02 серпня 2014 року.

Листом від 29 вересня 2020 року № 7907-13471/Д-02/8-1000/20 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку та виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та доплати за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня до 02 серпня 2014 року, адже вказані виплати були здійснені у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 за період з 01 січня до 02 серпня 2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені нею вимоги є законними і обґрунтованими, а позовна заява подана з дотриманням строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні вимог про перерахунок і виплату підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 17 серпня 2018 року та в подальшому, суд першої інстанції зазначив, що у позивача не виникло права на отримання підвищення до пенсії як непрацюючого пенсіонера на підставі зазначеної норми через відсутність такої ознаки як проживання на території радіоактивного забруднення.

Предметом апеляційного перегляду, згідно зі ст. 308 КАС України, є рішення суду від 29 червня 2021 року в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про дотримання позивачем вимог ст. 122 КАС України, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Перевіряючи обґрунтованість такого висновку, колегія суддів врахувала, що згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов ОСОБА_1 спрямований на захист права щодо отримання доплати за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок зазначених виплат за період з 01 січня до 02 серпня 2014 року.

Водночас адміністративний позов був поданий до суду лише у жовтні 2020 року, тобто через шість років після настання обставин, за яких, на думку позивача, мало місце порушення її права на соціальний захист.

Колегія суддів враховує, що зверненню до суду з цим позовом передувала заява ОСОБА_1 до відповідача з вимогою здійснити перерахунок і виплату доплати за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком за вказаний період. У задоволенні такої заяви було відмовлено листом від 29 вересня 2020 року № 7907-13471/Д-02/8-1000/20.

Питання, пов`язані з визначенням моменту, коли позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на отримання соціальних виплат у належному, на його думку, розмірі, а також щодо впливу звернень до органів Пенсійного фонду України на обчислення строку звернення до суду, були предметом дослідження Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 240/12017/19.

Під час розгляду вказаної справи Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року сформулював правову позицію, згідно з якою з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. У такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіряючи дотримання ОСОБА_1 строку звернення до суду з урахуванням вказаних висновків Верховного Суду, колегія суддів враховує, що соціальні виплати, передбачені ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є щомісячними і носять систематичний характер.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 вказаного Закону у редакції, що діяла в період з 01 січня по 02 серпня 2014 року, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зазначеній редакції особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивач повинна була дізнатися про порушення свого права на щомісячне отримання доплати за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком у момент фактичної виплати пенсії разом із вказаними доплатою і додатковою пенсією за кожен із місяців.

Натомість листом від 29 вересня 2020 року № 7907-13471/Д-02/8-1000/20 позивачу було повідомлено про те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області не визнає право на отримання вказаних соціальних виплат за період з 01 січня до 02 серпня 2014 року порушеним. Із вказаного листа ОСОБА_1 фактично дізналася про те, що відповідач відмовляється поновити право на отримання відповідних виплат у розмірах, визначених ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яке, на думку позивача, було порушене.

Колегія суддів наголошує на тому, що правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії та додаткової пенсії за період з 01 січня до 02 серпня 2014 року може бути перевірена судом виключно у разі подачі адміністративного позову у строк, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Надання судом оцінки таким діям поза строками звернення до суду, навіть у разі, якщо формальною підставою для звернення з адміністративним позовом став лист органу Пенсійного фонду України про відмову в проведенні перерахунку соціальних виплат за вказаний період, не узгоджується з цілями запровадження процесуальних строків.

Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

До того ж Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав звернула увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Таким чином звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перерахунок та виплату недотриманих сум доплати до пенсії та додаткової пенсії за період з 01 січня до 02 серпня 2014 року, а також отримання листа від 29 вересня 2020 року № 7907-13471/Д-02/8-1000/20 про відмову в задоволенні заявлених вимог, не впливають на обчислення строку звернення до суду з позовними вимогами щодо нарахування таких виплат за вказаний період.

Обставин, які б вказували на наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду на шість років, судом не встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без поважних причин.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог та залишити адміністративний позов без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 242, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - скасувати та залишити адміністративний позов без розгляду в цій частині.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька