Справа № 320/12004/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від "16" листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії працівників Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо зменшення страхового стажу, ненарахування та невиплати з 01.01.2018 по теперішній час;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області привести у відповідність страховий стаж який становить 30 років 10 місяців 2 дні згідно з матеріалами пенсійної справи, здійснити нарахування та виплату одноразово своєчасно недоотримані суми за минулий час без обмеження будь - яким строком позивача з 01.01.2018 по теперішній час.

Ухвалою суду від 04.10.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали, позивач надала заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 р. позовну заяву повернуто у зв`язку з неусуненням позивачем недоліків позовної заяви.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду та ненаведенням нею поважних причин пропуску такого строку. Також вказав, що позивачем не заперечується, що 18.12.2020 з листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області вона дізналася про порушення свого права, а саме: зменшення загального страхового стажу, тому, обраховуючи початок перебігу строку звернення до суду, позивач у цьому випадку пропустила шестимісячний строк звернення, оскільки звернулася до суду лише 30.08.2021.

Позивач не погодилася із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 20.05.2020 у справі №815/1226/18, згідно з якими, якщо непроведення виплати пенсії відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року по справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, які виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 зроблено правовий висновок, яким Верховний Суд відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 (касаційне провадження №К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

У вказаній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголосила на тому, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Верховний Суд зазначив, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Суд першої інстанції, визначаючи початок перебігу строку звернення позивачем до суду, встановив, що позивач дізналася про порушення свої прав щодо зменшення загального страхового стажу 18.12.2020 з листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у зв`язку з чим дійшов висновку, що оскільки позивач звернулась до суду з позовом 30.08.2021, то остання пропустила шестимісячний строк звернення до суду.

Колегія суддів вважає такий висновок передчасним, з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є непогодження позивача із діями відповідача щодо зменшення їй загального страхового стажу, який, на думку позивача, впливає на розмір її пенсії. Позивач вважає, що її загальний стаж становить більше 30 років, про що свідчить протокол № 497 від 06.03.1992, однак відповідач у 2020 році зменшив його до 27 років.

У матеріалах справи знаходиться копія скарги від 04.05.2020 про протиправність дій пенсійного органу, яка була адресована Керівнику Офісу Президента України, у якій позивач наголошувала, що 04.03.2020 зверталась до пенсійного органу з метою отримання інформації про повний розрахунок її пенсії, однак відповіді не отримала.

Також в матеріалах справи міститься заява від 13.11.2020 позивача, адресована до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, про отримання копії пенсійної справи.

У позовній заяві позивач зазначає, що 18.12.2020 отримала лист Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області разом з копіями її пенсійної справи та при ознайомленні з матеріалами пенсійної справи дізналась про зменшення у 2020 році стажу до 27 років 10 місяців 25 днів.

22.01.2021, в черговий раз, звернулась до відповідача та отримала лист Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 24.02.2021 (а.с.13), який, як зазначено у позові, позивач отримала 26.02.2021. Зі змісту цього листа вбачається, що відповідач проінформував позивача про її загальний стаж, який становить 27 років 10 місяців 25 днів, зазначивши про врахування всіх періодів стажу, які підтверджені трудовою книжкою, та надіслав відомості про періоди стажу позивача. Інших листів Головного управління Пенсійного фонду України у Київській щодо визначення загального трудового стажу матеріали справи не містять.

На думку колегії суду, наведені обставини у цій справі свідчать про те, що позивач дня з дня отримання пенсійної виплати виявляла активну поведінку щоб дізнатися про порушення свого права. Позивач, демонструючи свою необізнаність щодо розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії, зверталась до пенсійного органу із заявами про надання їй відповідної інформації і лише з листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 24.02.2021 дізналась про порушення свого права щодо зменшення загального трудового стужу.

З огляду на викладене, колегії суддів вважає, що позивач саме у лютому 2021 дізналася про порушення своїх прав щодо зменшення загального страхового стажу з моменту отримання листа від 24.02.2021 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Тому, оскільки з позовом позивач звернулась у серпні 2021 року, то остання не пропустила шестимісячний строк звернення до суду.

Тож, висновки суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду не гуртуються на належних доказах, тому є необґрунтованими.

Право особи на доступ до правосуддя гарантоване статтею 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань та посадових осіб.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі «Делькур проти Бельгії» висловлена позиція, що в демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 р. по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції, оскільки ухвала про повернення позовної заяви постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 320, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від "16" листопада 2021 р. - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14.02.2022.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків