Справа № 200/19477/21
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року Справа№200/19477/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В. за участю секретаря судового засідання Коломієць К.С.

за участі:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністрати вно - господарського штрафу № 328021 від 14.12.2021 року, -

У С Т А Н О В И В:

30 грудня 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністрати вно - господарського штрафу № 328021 від 14.12.2021 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, про що мається від повідне свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця. У мене також мається на праві приватної власності вантажний автомобіль марки «Renault Magnum», 2001 року випуску, с реєстраційним номером НОМЕР_1 . Даним ав томобілем користується, не порушуючи при цьому норми чинного законодавства України, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ..

В грудні місяці 2021 року на адресу позивача: АДРЕСА_1 , прийшло запрошення на комісію в Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки за виявлені порушення за конодавства у належному йому транспортному засобі марки «Renault Magnum», 2001 року випуску, с реєстраційним номером НОМЕР_1 .

В подальшому, а саме 21 грудня 2021 року позивачу було вручене листа в якому знаходилася постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу від 14.12.2021 року.

В даній постанові було зазначено що на а/д М- 03(км.674+499м.0,18.11.2021 р. в 11:20, було складено акт № 323074 за порушен ня ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» за яке передбачена від повідальність абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», та накладений адміністративно - господарський штраф у сумі 17000 гривень. Необ хідно також зазначити, що в акті № 323074 щодо проведення перевірки додер жання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення пе ревезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом 18.11.2021 року зазна чено, що : «...під час перевірки виявлено порушення ст. 34 ЗУ «Про автомобіль ний транспорт» під час надання послуг з перевезень вантажів перевізник не забез печив наявності у водія протоколу перевірки на адаптації тахографа т.з., чим по рушив ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Не погодившись с зазначеним рішенням начальника управління Східно го міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, я вважаю, що дана постанова підлягаю оскарженню до суду, при цьому строк оскарження даної постанови складає 10 діб, з дня отримання мною вищезазначеної постанови, тобто строк зве рнення до суду становить до 31.12.2021 року.

Позивач вважає що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню та просить суд:

Визнати протиправною та скасувати постанову, винесену начальником управлін ня Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно - господарського штрафу № 328021 від 14.12.2021 року та стяг нення відносно ФОП ОСОБА_1 адміністративно - господар ського штрафу у сумі 17000 грн.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (, 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14) в особі Східного міжрегіонального уп равління Укртрансбезпеки ( , 87537, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Флотська, 145) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 2270 грн. (дві тисячі двісті сім десят гривень) 00 коп. про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожного руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався. Відзив до суду не надав.

Згідно з ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначене судове засідання на 02 лютого 2022 року.

02 лютого 2022 року позивач в судове засідання з`явився. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача 02 лютого 2022 року в судове засідання не з`явився. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачем у справі є фізична особа підприємець ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 який є громадянином України відповідно до паспорту серія НОМЕР_3 виданого Слов`янським РВ УМВС України в Донецькій області в березні 2003 року. РНОКПП НОМЕР_2 (а.с.12-14)

Відповідачем є Державна служба України з безпеки на транспорті яке є юридичною особою в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки яке є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень.

Позивач ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем відповідно до свідоцтва серія НОМЕР_4 виданого 20.10.2006 року (а.с.15).

Згідно зі свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_5 виданого 31.05.2021 року позивач ОСОБА_1 є платником єдиного податку 2 групи зі ставкою 20% з 01 січня 2021 року (а.с.16-17).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_6 від 05.01.2007 року позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Renault Magnum» 2001 року випуску, с реєстраційним номером НОМЕР_1 (а.с.18).

Актом №323074 від 18.11.2021 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом Східним межрегіональним управлінням Укртрансбезпеки при проведенні перевірки транспортного засобу марки «Renault Magnum» 2001 року випуску, с реєстраційним номером НОМЕР_1 не оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографа т.з. (а.с.19).

ФОП ОСОБА_1 запрошувався на комісію Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки яке відбувалося 14.12.2021 року (а.с.23).

Постановою про застосування адміністративно господарського штрафу № 328021 від 14.12.2021 року Східним межрегіональним управлінням Укртрансбезпеки постановлено стягнути з ОСОБА_1 за порушення ст..48 Закону України «Про автомобільний транспорт» адміністративно - господарський штраф в розмірі 17000 грн. (а.с.24).

Відповідно до товарно транспортної накладної № 1489 від 18.11.2021 року транспортний засіб марки «Renault Magnum» с реєстраційним номером НОМЕР_1 перевозив з ТОВ «ІНТЕРПОЛІХІМ» до ТОВ «АГРО-ЛІМАН» добриво азотно фосфатно калійне в обсязі 8,1 тон під керуванням водія ОСОБА_4 .

Пунктом навантаження є м. Словянськ, Донецької області, вул.. Дарвіна, буд.25В, пунктом розвантаження є смт. Дробишево, Лиманського району Донецької області (а.с.26).

Згідно з наданих позивачем документів ОСОБА_4 є громадянином України відповідно до паспорту серія НОМЕР_7 виданого Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області 10 березня 2006 року. РНОКПП НОМЕР_8 та є фізичної особою підприємцем на спрощеній системи оподаткування (а.с.27-32).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Правовідносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі Закон від 05.04.2001 № 2344-ІІІ) та Порядок № 1567.

Згідно зі статтею 1 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ передбачено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до п. 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, визначено Порядком № 1567.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п.12 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Відповідно до п.14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно- вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з п.15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до п.17 Порядку № 1567 рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.

Частиною 1 ст. 48 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно ч. 2 ст. 48 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік документів згідно ст. 48 Закону № 2344-III не є вичерпним.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 53 Закону № 2344-III визначено порядок організації міжнародних перевезень пасажирів і вантажів.

Згідно з частиною 8 статті 53 Закону № 2344-III водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Отже, обов`язок ведення реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв тахокарт, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, та відповідальність за недотримання вказаних вимог, покладений на водіїв, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення.

Згідно з п. 1.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 N 340 (далі Положення), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Пунктом 6.1 Положення встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (п. 6.2 Положення).

Відповідно до пункту 6.3 Положення водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Пунктом 1.2 Інструкції передбачено, що використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385).

Ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Згідно з п.1.4 Інструкції №385:

- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Згідно з п. 3.5 Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Судом встановлено, що відповідно до товарно транспортної накладної № 1489 від 18.11.2021 року транспортний засіб марки «Renault Magnum» с реєстраційним номером НОМЕР_1 перевозив з м. Словянськ, Донецької області, вул.. Дарвіна, буд.25В, до смт. Дробишево, Лиманського району Донецької області з добриво азотно фосфатно калійне в обсязі 8,1 тон під керуванням водія ОСОБА_4 .

Пунктом навантаження є м. Словянськ, Донецької області, вул.. Дарвіна, буд.25В, пунктом розвантаження є смт. Дробишево, Лиманського району Донецької області (а.с.26).

Таким чином, вантажні перевезення здійснювались позивачем саме в межах України і є внутрішніми.

Отже, порушення вимог закону зі сторони позивача в даному випадку, не було.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язкам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб кореспондує право фізичних та юридичних осіб очікувати що ці органи та посадові особи будуть діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип юридичної визначеності в свою чергу, є складовій принципу верховенства права.

Тому, правомірні очікування позивача на те, що орган державної влади буде діяти тільки на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не здійснилися.

І таким чином, його право було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією № 89 від 28 грудня 2021 року позивач сплатив судовий збір в розмірі 2270 гривні (а.с.1).

Саме ця сума судового збору підлягає стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністрати вно - господарського штрафу № 328021 від 14.12.2021 року, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову, винесену начальником управлін ня Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно - господарського штрафу № 328021 від 14.12.2021 року та стяг нення відносно ФОП ОСОБА_1 адміністративно - господар ського штрафу у сумі 17000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань зі Східного міжрегіонального уп равління Укртрансбезпеки ( , 87537, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Флотська, 145) на користь ФОП ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 2270 грн. (дві тисячі двісті сім десят гривень) 00 коп.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті та його вступну та резолютивну частину проголошено в судовому засіданні 02 лютого 2022 року

В повному обсязі рішення складене 04 лютого 2022 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Хохленков