Справа № 200/11864/21
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року Справа№200/11864/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач, управління) про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 03 жовтня 2019 року №30;

- зобов`язання врахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 період роботи на шахті «Ломоватськая» з 11 вересня 1989 року по 30 вересня 2002 року включно, період роботи у відокремленому підрозділі «Шахта Вергелівська» Державного підприємства «Лугансьвугілля» з 05 липня 2011 року по 31 березня 2014 року включно;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 28 серпня 2019 року № 5053 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позову зазначено, що 28 серпня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак не отримав рішення за результатом її розгляду.

У травні 2021 року отримав лист Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та рішення про відмову у призначенні пенсії. Вказаним рішенням до пільгового стажу не зараховано підземну роботу на шахті.

Позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки записами у трудовій книжці підтверджено право на зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу, а тому відсутня необхідність у наданні уточнюючих довідок.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи. Задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, звільнено позивача від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року відкладено підготовче засідання, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 11 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 01 лютого 2022 року.

Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, до суду не з`явились. Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Так, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Станом на 01 лютого 2022 року відзиву відповідачем не надано.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

28 серпня 2019 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням від 03 жовтня 2019 року № 30 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідно до вказаного рішення, відповідачем було встановлено, що довідку № 1344 від 01 серпня 2019 року про підтвердження пільгового стажу за Списком №1 за період з 11 вересня 1989 року по 11 листопада 1991 року, довідку № 1345 віл 01 серпня 2019 року про підтвердження пільгового стажу за Списком №1 за період з 12 листопада 1991 року по 30 вересня 2002 року, довідку про заробітну плату № 1347 від 01 серпня 2019 року, довідку № 922 від 18 липня 2019 року про підтвердження пільгового стажу за Списком №1 за період з 05 липня 2011 року по 01 квітня 2016 року неможливо взяти до уваги, оскільки неможливо здійснити перевірку вказаних довідок так як підприємство знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до розрахунку стажу, період роботи з 11 вересня 1989 року по 30 вересня 2002 року та період роботи з 05 липня 2011 року по 28 лютого 2014 року зараховані тільки до страхового стажу, період роботи з 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року не зарахований ані до страхового ані до пільгового стажу.

Спірним питанням у даній справі є правомірність рішення відповідача від 03 жовтня 2019 року № 30 та право позивача на зарахування до пільгового стажу періодів роботи з11 вересня 1989 року по 30 вересня 2002 року включно, з 05 липня 2011 року по 31 березня 2014 року включно.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок.

Статтею 62 Закону № 1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абз. 1, 2, 7 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 1 Порядку № 383 Згідно з пунктом другим Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників ( 36-2003-п ) (далі - Список № 1) та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п) (далі - Список №2), затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15) за умови досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12).

Цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п ) (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12 ).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

З аналізу наведених положень, суд приходить до висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. Проте, у разі відсутності трудової книжки або записів у ній, які визначають право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема, характер та тривалість роботи, необхідно надавати уточнюючи довідки підприємства.

Щодо спірних періодів роботи трудова книжка позивача НОМЕР_3 містить наступні записи:

- 11.09.1989 р. прийнятий учнем гірника 1 розряду з повним робочим днем на підземних роботах;

- 11.09.1989 р. - 13.10.1989 р. навчався на курсах гірника;

- 13.10.1989 р. переведений гірником 2 розряду з повним робочим днем на підземних роботах;

- 01.03.1990 р. переведений гірником 3 розряду з повним робочим підземним днем;

- 02.09.1991 р. - 12.11.1991 р. навчався на курсах;

- 12.11.1991 р. переведений гірником очисного забою з повним робочим днем на підземних роботах;

- 16.09.1996 р. Шахта «Ломоватская» п/о Стахановуголь перейменована в ДВАТ «Шахта «Ломоватская»;

- 30.09.2002 р. звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

- 05.07.2011 р. прийнятий підземним гірником 2 розряду з повним робочим днем у шахті;

- 27.06.2012 р. переведений підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею;

- 01.10.2013 р. переведений машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем під землею;

- 01.04.2016 р. звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

Суд зазначає, що вказані професії позивача віднесені до Списку №1, затвердженого постановою СРСР № 1173 віл 22.08.56 р., постановою КМУ № 162 від 11.03.94 р., постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 р.

Дослідивши вказані записи у трудовій книжці, суд приходить до висновку, що вона містить всі необхідні записи про характер та тривалість роботи позивача за Списком №1, що взагалі виключає необхідність надання уточнюючих довідок.

Доводи відповідача про неможливість неврахування довідки № 1344 від 01 серпня 2019 року, довідки № 1345 віл 01 серпня 2019 року, довідки про заробітну плату № 1347 від 01 серпня 2019 року та довідки № 922 від 18 липня 2019 року, оскільки неможливо здійснити перевірку вказаних довідок так як підприємство знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207 (далі - Закон № 1207).

Згідно з частиною першою статті 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону № 1207 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Судом встановлено, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і були утворені відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про помилковість наведених у спірному рішенні підстав для не врахування зазначених довідок.

Суд також зазначає, що відсутність у пенсійного органу можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не є безумовною підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Підсовуючи наведене, суд приходить до висновку, що рішення відповідача від 30 жовтня 2019 року не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому підлягає скасуванню.

Також, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1. Крім того, стаж роботи з 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року підлягає зарахуванню до страхового та до пільгового стажу за Списком №1.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Враховуючи те, що ухвалу суду від 18 жовтня 2021 року позивача звільнено від сплати судового збору, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 30 від 03 жовтня 2019 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 28 серпня 2019 року № 5053 про призначення пенсії, зарахувавши до його пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 11 вересня 1989 року по 30 вересня 2002 року, з 05 липня 2011 року по 28 лютого 2014 року та до страхового та пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 01 лютого 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.І. Грищенко