Справа № 420/15023/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/15023/21
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

представника апелянта - Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) бут рик А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Чекмарьової Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) про визнання протиправним та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-34782-51 від 16.08.2021 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області внести зміни в інтегровану картку платників податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом виключення суми заборгованості у розмірі 37 788,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він 07.04.2021 року припинив свою діяльність, як фізична особа-підприємець. З дати державної реєстрації як ФОП по дату закриття як ФОП підприємницьку діяльність не здійснював та жодних доходів не отримував. Позивач вказував, що починаючи 2018 року і по теперішній час є найманим працівником, роботодавцем сплачувався єдиний внесок, жодного боргу зі сплати єдиного внеску у позивача не існує. 05.04.2021 року позивач отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 37 788,74 грн., яку вважає протиправною.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнана протиправною та скасована вимога Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-34782-51 від 16.08.2021 року.

Зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області внести зміни в інтегровану картку платників податків ОСОБА_1 , шляхом виключення суми заборгованості за період з 06.04.2018 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного управління ДПС в Одеській області сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

15.11.2021 року представник позивача надав до суду клопотання про включення до складу судових витрат витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року, ухваленим в порядку письмового провадження, задоволене клопотання представника позивача про включення до складу судових витрат, витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області витрати на правову допомогу в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, 00 коп.

Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу 3500 грн. є неспівмірною зі складністю справи, яка за характером правовідносин відноситься до справ незначної складності, та яка розглядалась в порядку спрощеного провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач послався на правомірність оскаржуваного рішення та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що витрати на правову допомогу у цій справі понесені позивачем та оцінено у розмірі 3500,00 грн. (а.с. 111).

Відповідно до п. 1.1. договору про надання правової допомоги №18 від 06.04.2021 року (а.с. 13-15), адвокатське бюро прийняло на себе доручення позивача про надання правової допомоги, зокрема, представництво в судах (господарських, місцевих, адміністративних) всіх інстанцій з усіма правами, наданими, окрім іншого, позивачу.

Відповідно до статті 4 договору про надання правової допомоги №18 від 06.04.2021 року, за надання правової допомоги, позивач зобов`язаний здійснювати оплату за правову допомогу, що надається бюро, у розмірі та в строки окремо погоджені між сторонами.

Відповідно до додаткової угоди №1-Г від 06.04.2021 року (а.с. 107), вартість послуг за надану правову допомогу клієнту зазначається бюро у рахунку на оплату гонорару за фактично виконану роботу.

Розмір гонорару визначений розрахунком гонорару за надану правову допомогу від 08.11.2021 року (а.с. 109), відповідно до якого гонорар в сумі 3500 грн. включає обсяг та вартість наданої правничої допомоги, а саме:

- усні та письмові консультації 200 грн.;

- адвокатський запит до ГУ ДПС в Одеській області від 07.04.2021 року 200 грн.;

- скарга до ГУ ДПС в Одеській області від 07.04.2021 року 300 грн.;

- адвокатський запит до ГУ ДПС в Одеській області від 10.08.2021 року 200 грн.;

- позовна заява від 17.08.2021 року 1000 грн.;

- заява від 03.11.2021 року 600 грн.;

- відповідь на відзив від 04.11.2021 року 500 грн.;

- участь у судових засіданнях 500 грн.

Згідно Акту про надання послуг від 18.01.2021 року адвокат надав клієнту послуги: вивчення документів, наданих клієнтом, для подання позову - 1000 грн., складання позовної заяви, формування пакету документів для подання позову до суду - 2500 грн., складання процесуальних документів по справі (пояснення від 24.11.2020р., заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відповідь на відзив від 08.12.2020р.) - 1000 грн., участь адвоката в судових засіданнях (незалежно від режиму засідань та кількості витраченого часу) 03.12.2020р., 15.12.2020р., 18.01.2021р.) 2500 грн.

Матеріалами справи підтверджено виконання вказаних в описі робіт.

Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з положеннями частин 2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 6 та 7 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частинами 7, 9 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не надають підстав для визнання, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Апелянт, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги отриманої при розгляді справи судом першої інстанції, зобов`язаний був навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, складністю справи та виконаних робіт (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг).

Апеляційний суд зазначає, що суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, лише за умови недотримання заявником вимог частини 5 ст. 134 КАС України, але за клопотанням іншої сторони про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Таким чином, оскільки зацікавлена сторона має вчинити певні дії, як то спрямовані на відшкодування за рахунок іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, апеляційний суд зазначає про надання оцінки саме тим обставинам щодо яких інша сторона висловила заперечення.

З огляду на це, відповідач податковий орган, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги отриманої при розгляді справи в суді першої інстанції, зобов`язаний був навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, складністю справи та виконаних робіт (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг).

Водночас відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до суду першої інстанції клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу не надавав.

Доводи апеляційної скарги щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу зі складністю справи є надуманими та такими, що не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Посилаючись в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі №810/4749/15, від 08.05.2018 р. у справі №810/2823/17, від 15.05.2018 р. у справі №821/1594/17, від 18.10.2018 р. у справі №813/4989/17, від 22.05.2018 р. у справі №826/8107/16, від 21.03.2018 р. у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 р. у справі №814/698/16, апелянт не навів обґрунтувань та не надав відповідних доказів на підтвердження недоцільності надання позивачу правової допомоги та її впливу на кінцевий результат розгляду справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всього розміру гонорару до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Проте, апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про невідповідність наданих адвокатом позивачу послуг критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному додатковому рішенні.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року у справі №420/15023/21- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.02.2022 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.