Справа № 420/12268/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування п.5 рішення №2142-VІІІ від 24.06.2021 "Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою та зобов`язання надати дозвіл на розробку проєкту землеустрою, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, в якому просила:

(1). Визнати протиправним та скасувати п. 5 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області № 2142-VIII від 24.06.2021 р. Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку із неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки наступним громадянам: 5.3. ОСОБА_1 .

(2). Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 ІПН № НОМЕР_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України (Далі - Дозвіл), за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: :01:002:0206 - 61,482 га., за межами с. Коси Слобідка, або земельних ділянок кадастровий номер :01:003:0460 - 28,5436 га., за межами с. Нестоїта, або земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0460 28,5436 га за межами с. Нестоїта, або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0490 -32,3611 га. за межами с. Качурівка, чи земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0319 15,3873 га за межами с. Мардарівка Подільського району Одеської області, або за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області: за межами населеного пункту Коси Слобідка, яка позначена на публічній кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29,5689 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206; за межами с. Коси, яка позначена на кадастровій карті КОАТУ: , зона: 01, квартал: 001, площа більше 10 га, та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0315; за межами села Вишневе, яка позначена на Публічній кадастровій карті: архівний кадастровий номер: :01:001:0474, загальна площа 391998.77 кв.м.

(3). Стягнути на користь позивача, ОСОБА_1 (ІПН № НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань з Куяльницької сільської ради () судові витрати сплату судового збору та надання правничої допомоги в сумі 4500 грн.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 06.01.2021 року вона подала клопотання відповідачу про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України (Далі - Дозвіл), за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: :01:002:0206 - 61,482 га., за межами с. Коси Слобідка, або земельних ділянок кадастровий номер :01:003:0460 - 28,5436 га., за межами с. Нестоїта, або земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0460 28,5436 га за межами с. Нестоїта, або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0490 -32,3611 га за межами с. Качурівка, чи земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0319 15,3873 га за межами с. Мардарівка Подільського району Одеської області, або за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області: за межами населеного пункту Коси Слобідка, яка позначена на публічній кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29,5689 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206; за межами с. Коси, яка позначена на кадастровій карті КОАТУ: , зона: 01, квартал: 001, площа більше 10 га та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0315; за межами села Вишневе, яка позначена на Публічній кадастровій карті: архівний кадастровий номер: :01:001:0474 загальна площа 391998.77 кв.м.

24.06.2021 Рішенням Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №2142-VІІІ Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, позивачу, пунктом 5.3 вказаного рішення, відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення бажаної позивачем земельної ділянки з підстав у зв`язку з неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки.

Позивач вважає, що така відмова є безпідставною, оскільки вона разом з заявою надала всі необхідні документи, в т.ч. графічні матеріали із офіційної кадастрової карти Держгеокадастру із чітким зазначенням бажаного місця знаходження земельної ділянки.

(б) Позиція Відповідача

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позовну заяву до суду не надав.

ІІІ. Процедура та рух справи

19.07.2021 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи, встановлені судом та докази на їх підтвердження

Позивач 06.01.2021 року подала клопотання відповідачу про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України (Далі - Дозвіл), за рахунок:

- сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: :01:002:0206 - 61,482 га, за межами с. Коси Слобідка, або земельних ділянок кадастровий номер :01:003:0460 - 28,5436 га, за межами с. Нестоїта, або земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0460 28,5436 га за межами с. Нестоїта, або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0490 -32,3611 га за межами с. Качурівка, чи земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0319 15,3873 га за межами с. Мардарівка Подільського району Одеської області, за межами села Вишневе, яка позначена на Публічній кадастровій карті: архівний кадастровий номер: :01:001:0474, загальна площа 391998.77 кв.м. або

- за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області: за межами населеного пункту Коси Слобідка, яка позначена на публічній кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29,5689 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206; за межами с. Коси, яка позначена на кадастровій карті КОАТУ: , зона: 01, квартал: 001, площа більше 10 га, та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0315.

До клопотання позивач додала копію паспорту та ІПН, а також графічні матеріали із офіційної кадастрової карти Держгеокадастру, вказаних у заяві, земельних ділянок.

Відповідно до листа Відділу у Подільському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 19.03.2021 на адвокатський запит (а.с.14). В даному листі зазначено, що несформовані земельні ділянки, які розташовані на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами села Коси-Слобідка, площею 9,7155 га та площею 29,2718 га, відносяться до земель колективної власності колишніх КСП «Косівське», категорія земель землі сільськогосподарського призначення.

24.06.2021 року Рішенням Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №2142-VІІІ Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, позивачу, пунктом 5.3 вказаного рішення, відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення бажаної позивачем земельної ділянки з підстав - у зв`язку з неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки.

V. Джерела права та висновки суду

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність встановлені статтями 118, 122 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами 10 та 11 ст. 118 ЗК України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється.

Також, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 2 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проєктами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проєктами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проєктами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

за проєктами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4 ст. 79-1 ЗК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Положеннями ч. 6 ст. 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про землеустрій" проєкт землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проєкту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: ґ) проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Тобто, згідно з нормами ЗК України способами формування земельної ділянки, є:

- у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок);

- шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки.

На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, оскільки частина 2 статті 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.

Надання дозволу на розробку проєкту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Зі змісту наведених норм слідує, що формування земельних ділянок здійснюється за проєктами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 04.05.2020 у справі №802/1539/17-а.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Таким чином, у залежності від того, яку земельну ділянку бажає отримати громадянин - він повинен дотриматися відповідної процедури та надати відповідні заяви та документи.

Суд зазначає, що позивач звернувся до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області із заявою в якій просив надати дозвіл на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом б частини 1 статті 121 ЗК України (Далі - Дозвіл) одночасно за рахунок вже сформованих земельних ділянок комунальної власності з присвоєними кадастровими номерами та за рахунок несформованих.

Тобто позивач, подавши заяву про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в частині за рахунок вже сформованих земельних ділянок, обрав невірну процедуру її отримання у власність, оскільки в даному випадку він повинен був подати заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги не належать до задоволення в частині зобов`язання Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 ІПН № НОМЕР_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України (Далі - Дозвіл), за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: :01:002:0206 - 61,482 га., за межами с. Коси Слобідка, або земельних ділянок кадастровий номер :01:003:0460 - 28,5436 га., за межами с. Нестоїта, або земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0460 28,5436 га за межами с. Нестоїта, або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0490 -32,3611 га. за межами с. Качурівка, чи земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0319 15,3873 га за межами с. Мардарівка Подільського району Одеської області; за межами села Вишневе, яка позначена на Публічної кадастровій карті: архівний кадастровий номер: :01:001:0474 загальна площа 391998.77 кв.м.

Що стосується заяви позивача на отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства в частині за рахунок несформованих земельних ділянок суд зазначає наступне.

Суд, посилаючись на положення ст.118 ЗК України, вже навів процедуру одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Суд зазначає, що відповідач оскаржуваним рішенням відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га з підстав неможливості визначення місця розташування земельної ділянки.

Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена зокрема в постановах Верховного Суду від 24.04.2018 по справі №814/1961/17, від 02.02.2021 по справі №420/3294/19.

Матеріали справи підтверджують, що позивач разом із клопотанням надав графічні матеріали (викопіювання), роздруковані із публічної кадастрової карти України.

Публічна кадастрова карта це інформаційний портал, на якому оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру.

В розумінні ст. 1 Закону України Про Державний земельний кадастр від 07.07.2011 № 3613-VI, Державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастрова карта (план) - графічне зображення, що містить відомості про об`єкти Державного земельного кадастру.

Частиною 5 ст. 5 Закону України Про Державний земельний кадастр визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 8 ст. 9 вказаного Закону, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Частиною 1 ст. 15 Закону України Про Державний земельний кадастр передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Суд зазначає, що будь-яких особливих вимог до графічних матеріалів у ст. 118 ЗК України не встановлено, крім зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки.

Колегія суддів Верховного Суду, у постанові від 09.01.2020 року, у справі №812/1264/17, зазначила, що додані до своєї заяви графічні матеріали (викопіювання), на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, роздруковані із Публічної кадастрової карти України, інформація в якій створена належним суб`єктом є належним документом із відображенням інформації, яка дає можливість ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості, та містить прив`язку земельної ділянки до відповідного населеного пункту, площу бажаної земельної ділянки.

У даному випадку, позивачем до клопотання були додані графічні матеріали, які містили дані про кадастровий номер земельних ділянок, що межують з бажаною до відведення ділянкою, точні географічні координати, за якими чітко можливо було ідентифікувати місцезнаходження земельної ділянки.

Таким чином, суд вважає безпідставним посилання відповідача у спірному рішенні на неможливість визначення місця розташування земельної ділянки, а тому визнає протиправним та вважає таким, що належить до скасування п. 5.3 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області № 2142-VIII від 24.06.2021 р. Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку із неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки наступним громадянам: […] 5.3. ОСОБА_1 .

Разом з тим, в матеріалах справи міститься лист Відділу у Подільському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 19.03.2021 на адвокатський запит (а.с.14). В даному листі зазначено, що несформовані земельні ділянки, які розташовані на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами села Коси-Слобідка, площею 9,7155 га та площею 29,2718 га, відносяться до земель колективної власності колишніх КСП «Косівське», категорія земель землі сільськогосподарського призначення.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до Закону України від 19 серпня 2018 року №2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» (далі- Закон №2498-VIII) з 01.01.2019 року органи місцевого самоврядування отримують нові повноваження у розпорядженні колективними землями та з 01.01.2025 року зможуть поповнити свої землі невитребуваними частками (паями) та нерозподіленими землями.

Новий Закон №2498-VIII доповнює статтею 21 Розділ Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України: « Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності».

Проте, такі земельні ділянки, що перейшли до комунальної власності згідно з ст.21 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, підпадають під мораторій, встановлений Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 05.06.2003 № 899-IV. Вказаний Закон регулює особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв).

Зокрема, стаття 13 цього Закону регулює питання використання нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв), відповідно до якої:

«Нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

[…] У разі, якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).

Протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям)».

Тобто з аналізу вказаних законодавчих норм випливає, що закон надає можливість колишнім членам КСП, які ще не до кінця оформили своє право власності на земельну частку (пай), до 01.01.2025 року його дооформити. Надалі неоформлення такого права розцінюється як відмова від земельної ділянки. При цьому органам місцевого самоврядування забороняється протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, яка сформована з невитребуваних часток (паїв), передавати у приватну власність. За винятком, передачі таких ділянок власникам або спадкоємцям цих земель.

Враховуючи вказані обставини, в межах розгляду даної адміністративної справи у суду відсутня можливість здійснити перевірку того, чи відносяться несформовані земельні ділянки за рахунок яких позивач бажає отримати у власність земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства до земель колишнього КСП, та чи є вони нерозподіленими чи невитребуваними паями, на передачу яких у власність до 01.01.2025 встановлений законом мораторій, окрім їх власникам та спадкоємцям.

Прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проєкту землеустрою без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав може призвести до видачі зазначеного дозволу з порушенням вимог закону.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.06.2021 в частині надання дозволу проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України (Далі - Дозвіл), за рахунок за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області: за межами населеного пункту Коси Слобідка, яка позначена на публічній кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29,5689 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206; за межами с. Коси, яка позначена на кадастровій карті КОАТУ: , зона: 01, квартал: 001, площа більше 10 га, та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0315 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд робить висновок про часткове задоволення позовних вимог.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд встановив, що за звернення до суду із вказаним позовом позивач сплатив 908,00 грн. судового збору, як за одну вимогу немайнового характеру.

Так як, суд частково задовольнив похідну вимогу, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача всієї суми сплаченого судового збору, тобто 908,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката належать до розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Попередньо у пункті третьому позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

До матеріалів разом із позовною заявою до суду позивач надав:

копію Договору про надання професійної правничої допомоги від 20.05.2021 року, укладеного між позивачем (Клієнт) та Адвокатом Опалько Олегом Миколайовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2243);

копію Додатку №1 до Договору про надання професійної правової допомоги від 20.05.2021 року у вигляді Акту прийому-передачі юридичних послуг адвокатом клієнту, загальною вартістю 4500,00 грн. та акт прийому передачі від 13.07.2021 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не надав до суду обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а у відзиві на позовну заяву заперечував щодо вимоги стосовно розподілу судових витрат.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 4500, 00 грн. не є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами.

Суд враховує, що даний спір не є складним, не потребує значного витрачання часу для підготовки правової позиції, складання відповідних процесуальних документів та інших заяв по суті справи, а тому в даному випадку відсутні підстави для стягнення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача.

Суд також враховує, що стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат, у зв`язку із чим суд вважає, що обґрунтованим та розумним розміром витрат за надання правової допомоги у цій справі є сума 2000, 00 грн., оскільки такий розмір гонорару є співмірним зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.

На підставі викладеного, враховуючи досліджені докази, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат.

При цьому, враховуючи, що суд зробив висновок про часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача належить 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 908, 00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу 2 000, 00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246КАС України суд,

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати п. 5 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області № 2142-VIII від 24.06.2021 Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку із неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки наступним громадянам: 5.3. ОСОБА_1 .

3.Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.06.2021 в частині надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України, за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області: за межами населеного пункту Коси Слобідка, яка позначена на публічній кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29,5689 га., та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206; за межами с. Коси, яка позначена на кадастровій карті КОАТУ: , зона: 01, квартал: 001, площа більше 10 га, та має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0315 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

4.У решті позовних вимог відмовити.

5.Стягнути з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, 66350, Одеська обл., Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26 А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім), 00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000(дві тисячі), 00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Бойко О.Я.