Справа № 380/15102/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 380/15102/21 пров. № А/857/23719/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Затолочного В.С., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Дарницького районного суду міста Києва на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року (суддя Кузан Р.І., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного суду міста Києва про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у вересні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Дарницького районного суду міста Києва, у якому просив визнати протиправною відмову Дарницького районного суду міста Києва надати інформацію на запит позивача від 09.08.2021 та зобов`язати відповідача негайно (в порядку ч. 1 ст.371, п.1 ч.1 ст.263 КАС України) надати запитувану інформацію та документи, а саме: дату надходження до Дарницького районного суду м. Києва протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 ; причину з якої вказаний протокол не був розподілений на відповідного суддю у день його надходження чи наступного дня; причину з якої 16.09.2020 при авторозподілі справи №753/14408/20 були виключені усі судді, окрім ОСОБА_3 (вказати щодо кожного судді окремо); прізвище, ім`я, по-батькові та посаду особи, яка здійснювала автоматизований розподіл справи №753/14408/20 та визначала перелік суддів, які беруть участь у розподілі, а також прізвище, ім`я, по-батькові та посаду безпосереднього керівника цієї особи; перелік суддів Дарницького районного суду м. Києва, які станом на 16.09.2020 мали повноваження на розгляд справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП; дані про документи (назва та реквізити), які діяли станом на 20.09.2020, якими визначено спеціалізацію кожного з діючих на той момент суддів Дарницького районного суду м. Києва; електронні копії документів (назва та реквізити), які діяли станом на 20.09.2020, якими визначено спеціалізацію кожного з діючих на той момент суддів Дарницького районного суду м. Києва.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач всупереч вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-VI не надав відповідь та інформацію на усі питання запиту ОСОБА_1 від 09.08.2021. Вважаючи у зв`язку з цим свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі №380/15102/21 позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Дарницького районного суду м.Києва у наданні повної інформації на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 09.08.2021, викладену в листі від 20.08.2021 №5/563/21. Зобов`язано Дарницький районний суд м. Києва надати ОСОБА_1 інформацію про: дату надходження до Дарницького районного суду м. Києва протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 ; прізвище, ім`я, по-батькові та посаду особи, яка здійснювала автоматизований розподіл справи №753/14408/20 та визначала перелік суддів, які беруть участь у розподілі, а також прізвище, ім`я, по-батькові та посаду безпосереднього керівника цієї особи; перелік суддів Дарницького районного суду м. Києва, які станом на 16.09.2020 мали повноваження на розгляд справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП; дані про документи (назва та реквізити), які діяли станом на 20.09.2020, якими визначено спеціалізацію кожного з діючих на той момент суддів Дарницького районного суду м. Києва; електронні копії документів (назва та реквізити), які діяли станом на 20.09.2020, якими визначено спеціалізацію кожного з діючих на той момент суддів Дарницького районного суду м. Києва; та відповідь на інші питання, викладені в запиті від 09.08.2021, щодо обставин автоматизованого розподілу справи №753/14408/20. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що запитувана позивачем інформація є публічною, оскільки отримана чи мала б бути отримана відповідачем в процесі виконання повноважень щодо організаційного забезпечення роботи суду. Крім того, голова суду не має повноважень надавати будь-які пояснення з приводу процесуальних дій по справі особам, які не є учасниками судового провадження, оскільки це виходить за межі його компетенції. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що інформація, отримана або створена під час здійснення судочинства судом не є публічною згідно з приписами Закону України «Про доступ до публічної інформації». При цьому, інформація, яка запитувалась у відповідача, не підпадає під критерії інформації, яка становить суспільний інтерес, й така інформація не є суспільно необхідною. З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 09.08.2021 позивач надіслав на електронну пошту Дарницького районного суду м. Києва запит на публічну інформацію, в якому просив повідомити про: 1) дату надходження до Дарницького районного суду м. Києва протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 ; 2) причину, з якої вказаний протокол не був розподілений на відповідного суддю у день його надходження чи наступного дня; 3) причину з якої 16.09.2020 при авторозподілі справи № 753/14408/20 були виключені усі судді, окрім ОСОБА_3 . Просив вказати причину виключення щодо кожного судді окремо; 4) прізвище, ім`я, по-батькові та посаду особи, яка здійснювала автоматизований розподіл справи № 753/14408/20 та визначала перелік суддів, які беруть участь у розподілі, а також прізвище, ім`я, по-батькові та посаду безпосереднього керівника цієї особи; 5) перелік суддів Дарницького районного суду м. Києва, які станом на 16.09.2020 мали повноваження на розгляд справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП; 6) дані про документи (назва та реквізити), які діяли станом на 20.09.2020, якими визначено спеціалізацію кожного з діючих на той момент суддів Дарницького районного суду м. Києва.

Також просив Дарницький районний суд м. Києва надати електронні копії: 1) документів (назва та реквізити), які діяли станом на 20.09.2020, якими визначено спеціалізацію кожного з діючих на той момент суддів Дарницького районного суду м. Києва; 2) усіх рішень загальних зборів суду чи інших документів, які починаючи з 01.01.2013 і до дати надання відповіді на цей запит визначали спеціалізацію кожного з суддів Дарницького районного суду м. Києва.

За результатами розгляду запиту, Дарницький районний суд м. Києва надіслав лист №5/563/21 від 20.08.2021, яким надав витяги з протоколів зборів суддів Дарницького районного суду м. Києва за період з 01.01.2013 по 20.08.2021, в яких була інформація щодо спеціалізації суддів. По решті питань запиту відповідач повідомив, що надання інформації щодо здійснення судочинства регулюється процесуальним законодавством.

Вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні інформації викладеної в запиті від 09.08.2021, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не подано належних доказів правомірності своїх дій при розгляді запиту позивача, у зв`язку з чим відмова Дарницького районного суду м.Києва у наданні повної інформації на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 09.08.2021 є протиправною, тому відповідач зобов`язаний надати ОСОБА_1 інформацію про: дату надходження до Дарницького районного суду м. Києва протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 ; прізвище, ім`я, по-батькові та посаду особи, яка здійснювала автоматизований розподіл справи №753/14408/20 та визначала перелік суддів, які беруть участь у розподілі, а також прізвище, ім`я, по-батькові та посаду безпосереднього керівника цієї особи; перелік суддів Дарницького районного суду м. Києва, які станом на 16.09.2020 мали повноваження на розгляд справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП; дані про документи (назва та реквізити), які діяли станом на 20.09.2020, якими визначено спеціалізацію кожного з діючих на той момент суддів Дарницького районного суду м. Києва; електронні копії документів (назва та реквізити), які діяли станом на 20.09.2020, якими визначено спеціалізацію кожного з діючих на той момент суддів Дарницького районного суду м. Києва; та відповідь на інші питання, викладені в запиті від 09.08.2021, щодо обставин автоматизованого розподілу справи №753/14408/20.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI).

Згідно зі статтею 1 Закону № 2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

Аналізуючи зміст запитуваної позивачем інформації апеляційний суд встановив, що така інформація є публічною, оскільки отримана чи мала б бути отримана відповідачем в процесі виконання повноважень щодо організаційного забезпечення роботи суду. В даному випадку Дарницький районний суд м.Києва є розпорядником інформації, яка створена в процесі реєстрації, обліку та розподілу справ, що перебувають чи перебували в провадженні суддів цього суду.

Відповідно до статті 3 Закону № 2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VІ, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 10 Закону № 2939-VІ, розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VІ, розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Приписами статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації зобов`язаний надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом про надання інформації в порядку, визначеному Законом № 2939-VI.

Згідно зі статтею 22 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Як видно зі змісту позовної заяви, відповідач не надав повної інформації на запит від 09.08.2021, окрім надання рішень загальних зборів суду та інших документів, які починаючи з 01.01.2013 і до дати надання відповіді на цей запит визначали спеціалізацію кожного з суддів Дарницького районного суду м. Києва.

Судом зі змісту відповіді відповідача на запит позивача встановлено, що Дарницьким районним судом м. Києва частково надано відповідь на питання, які ставилися позивачем у запиті, а саме надано витяги з протоколів збрів суддів щодо встановлення спеціалізації з 01.01.2013 по 20.08.2021.

Проте, відповідей щодо інших поставлених питань лист не містить, тобто є фактичною відмовою у наданні запитуваної інформації у цій частині.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надана на запит позивача інформація не може вважатися повною, адже є недостатньою.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду не може взяти до уваги наведені в листі від 20.08.2021 №5/563/21 твердження відповідача про те, що надання інформації з інших питань запиту регулюється процесуальним законодавством, оскільки відповідачем не вказано яка саме інформація та відповідно до яких саме процесуальних норм законодавства не може бути надана позивачу на його запит.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що позивач не був стороною у справі №753/14408/20, а тому на нього не поширюються норми процесуального законодавства щодо порядку отримання інформації по справі.

На підставі системного аналізу наведених вище приписів нормативно-правових актів та фактичних обставин справи можна дійти висновку про те, що у даному випадку відповідач вважається розпорядником публічної інформації в розумінні вимог Закону № 2939-VI та несе обов`язки, визначені цим законом. Тому відповідач зобов`язаний надати позивачу повну та достовірну інформацію, яка запитувалась у запиті від 09.08.2021.

Надання відповідачем неповної інформації на запит від 09.08.2021 порушує законне право позивача на доступ до публічної інформації.

Згідно зі статтею 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації.

За змістом пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, судом встановлено, що відповідачем не надано відповіді по кожному питанню в межах наданих йому законом повноважень та у встановленому законом порядку, що в свою чергу суперечить вимогам Закону № 2939-VI, яким встановлено обов`язок розпорядника інформації, яким є відповідач, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну публічну інформацію.

Колегія суддів враховує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення або вчинити певні дії.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Така ж правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 22.12.2018 у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 у справі №826/11251/18.

Аналізуючи фактичні обставини справи у сукупності з наведеними вище приписами нормативно-правових актів, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не подано належних доказів правомірності своїх дій при розгляді запиту позивача, у зв`язку з чим відмова Дарницького районного суду м.Києва у наданні повної інформації на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 09.08.2021 є протиправною, тому відповідач зобов`язаний надати ОСОБА_1 інформацію про: дату надходження до Дарницького районного суду м. Києва протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 ; прізвище, ім`я, по-батькові та посаду особи, яка здійснювала автоматизований розподіл справи №753/14408/20 та визначала перелік суддів, які беруть участь у розподілі, а також прізвище, ім`я, по-батькові та посаду безпосереднього керівника цієї особи; перелік суддів Дарницького районного суду м. Києва, які станом на 16.09.2020 мали повноваження на розгляд справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП; дані про документи (назва та реквізити), які діяли станом на 20.09.2020, якими визначено спеціалізацію кожного з діючих на той момент суддів Дарницького районного суду м. Києва; електронні копії документів (назва та реквізити), які діяли станом на 20.09.2020, якими визначено спеціалізацію кожного з діючих на той момент суддів Дарницького районного суду м. Києва; та відповідь на інші питання, викладені в запиті від 09.08.2021, щодо обставин автоматизованого розподілу справи №753/14408/20.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог учасниками справи не оскаржується, а тому відсутні підстави для апеляційного перегляду рішення суду в цій частині.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дарницького районного суду міста Києва залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі № 380/15102/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. С. Затолочний
М. А. Пліш