Справа № 520/26160/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання вирішення заяви про відвід

14.02.2022 р. справа №520/26160/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб другу заяву позивача про відвід судді Сліденка А.В. по справі за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до ГУДПС у Харківській області про скасування вимоги ГУ ДПС у Харківській області від 07.09.2021р. №Ф-3-25, -

встановив:

Матеріали неналежно оформленого позову були отримані судом - 08.12.2021р.

Позов був прийнятий до розгляду після виправлення недоліків в оформленні - 10.01.2022р.

21.01.2022р. до суду надійшло клопотання заявника про розгляд і вирішення справи у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022р. у справі №520/26160/21 клопотання заявника про усне слухання справи було залишено без задоволення.

03.02.2022р. до суду надійшло клопотання позивача про відвід судді Сліденка А.В., котре вмотивовано: 1) обтяженням відповідача, ГУ ДПС у Харківській області, обов`язком подати відзив; 2) формулюванням у тексті позову вимоги про здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; 3) упередженість та заінтересованість судді Сліденка А.В. у вирішенні справи на користь ГУ ДПС у Харківській області; 4) безпідставною відмовою у задоволенні клопотання про усне слухання справи; 5) прямою чи опосередкованою заінтересованістю судді Сліденка А.В. у результаті розгляду справи на користь ГУ ДПС у Харківській області.

Ухвалою від 03.02.2022р. у задоволенні вказаної заяви було відмовлено і передано заяву про відвід для вирішення по суті у порядку ч. 4 ст. 40 КАС України іншому складу суду.

Ухвалою від 04.02.2022р. вказану заяву було залишено без задоволення.

09.02.2022р. до суду надійшла друга заява ОСОБА_1 про відвід судді Сліденка А.В., мотивована незгодою з ухвалою від 24.01.2022р. про відмову у задоволенні клопотання про розгляд справи з проведенням усного слухання; прямою чи опосередкованою заінтересованістю судді у результатах розгляду справи на користь ГУ ДПС у Харківській області; створення суддею умов для ухвалення завідомо незаконного і необгрунтованого рішення на користь ГУ ДПС у Харківській області.

Розглядаючи згаданий вище процесуальний документ, суд зазначає, що правовідносини з приводу відводу (самовідводу) від участі у розгляді адміністративної справи унормовані, насамперед, приписами ст.ст.36-41 КАС України та додаткового деталізовані приписами Закону України "Про запобігання корупції" в частині урегулювання реального конфлікту інтересів чи потенційного конфлікту інтересів.

У тексті клопотання про відвід не викладено жодних доводів, котрі б вимагали застосування норм Закону України "Про запобігання корупції".

Відтак, суд не вбачає підстав для вирішення клопотання в аспекті названого акту законодавства.

Продовжуючи вирішення поданого відповідачем клопотання про відвід, суд зважає, що згідно з ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.9 КАС України суд зобов`язаний з`ясувати об`єктивну істину у спорі за власною ініціативою безвідносно до правових позицій сторін та процесуальної поведінки учасників справи.

Частиною ч.2 ст.73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на приписи ч.2 ст.2, ч.4 ст.9, ч.2 ст.77, ч.3 ст.77, ч.3 ст.80, ч.4 ст.159, ст.162 КАС України у цілях з`ясування об`єктивної істини у спорі безвідносно до доводів сторін та процесуальної поведінки учасників справи судом було прийнято процесуальне рішення про витребування у суб`єкта владних повноважень процесуального документу у формі відзиву та усіх доказів на підтвердження відповідності закону вчиненого у спірних правовідносинах управлінського волевиявлення.

За правилами ч.1 ст.259 КАС України клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно із поданням позову або може міститись у ній.

Окремого клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження заявник не подавав, у резолютивній частині позову такого клопотання не формулював.

Викладене у мотивувальній частині позову та у поданому до суду 21.01.2022р. окремому процесуальному документі власно вигадане клопотання заявника про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін не передбачено ані положеннями ч.1 ст.259 КАС України, ані положеннями ч.5 ст.262 КАС України, приписами яких чітко, однозначно та безумовно передбачено правило окремого заявлення клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та окремого заявлення клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У тексті ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022р. у справі №520/26160/21 були викладені вичерпні та ґрунтовні міркування з приводу відсутності потреби в усному слуханні справи, а саме: "При вирішенні питання про прийняття позову до розгляду судом було з`ясовано, що відповідно до ч.4 ст.12, ч.4 ст.257 КАС України на даний спір не поширюється дія імперативного правила відносно форми адміністративного судочинства".

Також відповідно до положень ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з п.2 ч.6 ст.262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Ознак існування значного суспільного інтересу до розгляду справи судом не виявлено, підстави для визнання спору складним відсутні, адже зміст, характер та правова природа спірних правовідносин, предмет доказування, обсяг та характер доказів ані поодинці, ані у поєднанні не зумовлюють складності даної справи.

Наявності інших факторів, котрі б спричиняли доцільність розгляду справи у порядку загального позовного провадження та перелічені у ч.3 ст.257 КАС України, судом не знайдено."

До того ж, обсяг витребуваних судом від суб`єкта владних повноважень документів (а обставини спірних правовідносин з приводу справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування підлягають виключно документальній фіксації та відображенню у письмових докзах) не зумовлював виникнення потреби у проведенні усного слухання справи.

26.01.2022р. до суду надійшов відзив відповідача разом із приєднаними документами.

Розгляд справи по суті відповідно до ч.2 ст.262 КАС України може бути розпочатий не раніше 10.02.2022р.

За загальним правилом, результат вчинення судом певної процесуальної дії, оцінка доказів та аргументів учасників справи відповідно до ст.246 КАС України підлягає відображенню у тексті рішення по суті спору.

Оцінивши наявні у справі документи, суд констатує, що насправді (у дійсності) зміст усіх аргументів заявника явно та очевидно зводиться до незгоди саме із процесуальними рішеннями, постановленими суддею при відправленні правосуддя у цій справі.

Між тим, чітко сформульованим застереженням ч.4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України прямо передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підтверджує повне усвідомлення того, що єдина легітимна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Цій меті кореспондує п.4 ч.1 ст.36 КАС України, де у якості підстави для відводу зазначені обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Проте, коло цих обставин, характер, суть та правова природа цих обставин, межа рівня істотності, а також джерело походження інформації про них процесуальним законом не визначені.

Тому суд зважає на положення ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України", де зазначено, що: 1) "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду"; 2) Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного"; 3) Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими", суд вважає, що не можуть бути визнані достатніми підставами для відводу суддів - заяви учасників справи, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, котрі не підтверджені належними і допустимими доказами.

До того ж, у силу правових висновків ухвали Верховного Суду від 23.09.2021р. у справі №520/3535/2020: 1) надаючи оцінку об`єктивності та неупередженості судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.; 2) Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.; 3) При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, проте не вирішальною.; 4) Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Аргументи заяви про відвід не містять спроможних доводів демонстрування суддею упередженості та небезсторонності.

Частиною 1 ст.57 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що особа, призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги судді такого змісту: "Я, (ім`я та прізвище), вступаючи на посаду судді, урочисто присягаю Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя".

Відтак, запровадження законодавцем правового інституту Присяги судді та повсякденна дія цього правового інституту спростовує обґрунтованість доводів, наведених у заяві про відвід судді та засвідчує відсутність навіть щонайменшої можливості виникнення у судді упередженого або необ`єктивного ставлення до будь-якого учасника справи.

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що матеріали справи не містять жодної з передбачених ч.1 ст.36 КАС України підстав відводу (самовідводу), адже зміст поданої заявником заяви про відвід судді не містить взагалі будь-яких вагомих та істотних аргументів на підтвердження як минулих так і майбутніх проявів суддею упередженості чи необ`єктивності.

Доказів існування таких проявів заявником не подано, а судом не виявлено.

Тому, оцінивши наявні у справі документи, суд повторно констатує, що зміст усіх аргументів заявника явно та очевидно зводиться до незгоди саме із процесуальними рішеннями, постановленими суддею при відправленні правосуддя у цій по справі.

Відтак, суд доходить до переконання про те, що матеріали справи не містять жодної з передбачених ч.1 ст.36 КАС України підстав відводу (самовідводу), позаяк доводи заяви про відвід не підтверджені ані належними аргументами, ані відповідними доказами.

За таких обставин задоволення заяви про відвід призведе до маніпуляції з автоматичним розподілом судових справ, що повністю суперечить вимогам ст. 31 КАС України, оскільки доводи про відсутність довіри до судді є вигаданими.

Однак, задля створення в усвідомленні заявника усіх фізично можливих в об`єктивній дійсності умов дотримання вимог процесуального закону, суд вважає за необхідне передати заяву про відвід для вирішення по суті іншому складу суду згідно з абз.1 ч.4 ст.40 КАС України.

При вирішенні питання про відвід, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21.01.1999р. у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007р. у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії»), тому надав оцінку усім обставинам, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення відводу, та дослухався до усіх аргументів заявника, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення згаданого питання.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 36-41, 90, 211, 236, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Передати заяву про відвід для вирішення по суті у порядку ч. 4 ст. 40 КАС України іншому складу суду, зупинивши провадження у справі.

2. Роз`яснити, що ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту проголошення (підписання).

Суддя Сліденко А.В.