Справа № 420/15364/21
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації суми грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 01.02.2008 по 31.07.2020 року;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.02.2008 по 30.06.2020 року в розмірі 178 418 грн. 05 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що у період з 26.09.1991 року по 28.07.2020 року вона ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ; на момент звільнення займала посаду начальника радіорелейної станції Р-409 взводу телекомунікаційних систем роти зв`язку батальйону зв`язку.

Позивач вказує, що пізніше їй стало відомо про те, що у період з січня 2008 року по 30.07.2020 року нарахування та виплата індексації грошового забезпечення проводилось не в повному розмірі, як гарантовано чинним законодавством.

У зв`язку із цим, 02.06.2021 року вона звернулась до військової частини НОМЕР_1 з проханням надати документи про розмір та структуру грошового забезпечення, а також документи, які підтверджують нарахування або не нарахування належної суми індексації грошового забезпечення та виплатити належну та гарантовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2008 по 30.07.2020 року.

На підставі наданих відповідачем даних позивачка з`ясувала, що нарахування та виплата сум грошових доходів проводилася не в повному розмірі за строк проходження військової служби.

Позивач стверджує, що відповідач на пропозиції врегулювати спір у досудовому порядку жодних дій щодо нарахування та виплати належної їй індексації грошового забезпечення не вчинив, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Позивач зазначає, що своєю бездіяльністю відповідач порушує її право, встановлене ст. 43 Конституції України на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, оскільки грошове забезпечення підлягає індексації в порядку та розмірах, установлених законодавством.

В обґрунтування цих своїх доводів позивач посилається на положення Закону України Про індексацію грошових доходів населення №1282-ХІІ від 03.07.1991 року та Порядку індексації грошових доходів населення №1078.

Як зазначає позивач, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294, яка набрала чинності 01 січня 2008 року, затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток).

Наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось з 1 березня 2018 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, отже обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення Позивача повинно здійснюватися наростаючим підсумком починаючи з 1 січня 2008 року, тобто з моменту підвищення посадового окладу згідно з Постановою № 1294, та діяти до 28 лютого 2018 року, тобто до моменту підвищення посадового окладу згідно з Постановою №704.

З цих підстав позивач вважає, що січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців, а загальна сума індексації, яка не була їй виплачена військовою частиною НОМЕР_1 , за період з 01.02. 2008 по 28.02.2018 року становить 142 785 грн. 05 коп.

Щодо періоду з 01.03.2018 року по 30.12.2020 року позивачка зазначила, що сума належної їй індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4304,57 грн. мінус 431,86 грн. та становить 3872,71 грн.

Виходячи з вищенаведеного позивачка вказує на те, що військова частина НОМЕР_1 , починаючи з 01 березня 2018 року не виплачувала їй індексацію грошового забезпечення в розмірі 3872 грн. 71 коп. гривень в місяць, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг 103 %, то в підвищеному розмірі відповідно до чинного законодавства.

Позивач вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 за період з 01.03.2018 року по 30.06.2020 року не була виплачена їй індексація грошового забезпечення на суму 35 633 грн.

За період з 01.02.2008 по 30.07.2020 року сума невиплаченої індексації грошового забезпечення становить 178 418 грн. 05 коп.

На підставі викладеного, позивач, вважаючи, що відповідачем порушені її права, гарантовані Конституцією України, звернулась до суду із зазначеним позовом.

Процесуальний рух справи
Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

27 вересня 2021 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 51-61).

Позиція відповідача
Відповідно до відзиву, відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Щодо заявленої позивачем суми індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2008 по 30.06.2020 року у розмірі 178 418 грн. 05 коп., відповідач зазначив, по-перше, що повноваження щодо нарахування індексації належать військовій частині; по-друге, ця сума розрахована позивачем самостійно; по-третє, індексація грошового забезпечення позивачці за період з 01.01.2008 по 01.01.2016 рр. та з 28.02.2018 по 31.07.2020 рр. виплачувалась, згідно діючих норм.

Відповідач також зазначив, що за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року позивачу до виплати належала сума індексації 4503, 23 грн.

За період з 01.12.2018 року по дату звільнення 31.07.2020 року індексація була виплачена повністю.

Також відповідач зазначив, що у зв`язку зі збройною агресією проти України з боку Російської Федерації в країні діє особливий період. У державі склалася складна фінансово-економічна ситуація. Оскільки Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва, наявний фінансовий ресурс направляється на здійснення заходів щодо укріплення обороноздатності держави, протидії російській загрозі та проявам тероризму, а також створення належної матеріально-технічної бази для лікування, реабілітації та оздоровлення військовослужбовців та інших осіб, у тому числі, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Відповідач вказав, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Таким чином, відповідач стверджує, що у межах фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було. Відтак командування ВЧ НОМЕР_1 діяло відповідно до чинного законодавства, що свідчить про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх заперечень щодо позовних вимог відповідач також зазначив про те, що в березні 2018 року у військовослужбовців ЗС України збільшились посадові оклади, тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розраховувалось з квітня 2018 року. Таким чином, березень 2018 року став базовим місяцем при розрахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Як наголосив відповідач, в січні 2016 року військовослужбовцям здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення за грудень 2015 року у підвищеному розмірі, тому січень 2016 року був базовим місяцем для нарахування індексації у 2016-2018 рр.

Питання щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку №1078 та Закону № 1282-Х1І, покладається на відповідача, а тому, вимога позивача є невмотивована, щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця «січень 2008 року», оскільки суд не має права перебирати на себе повноваження органів державної влади щодо вирішення питання, які законодавством віднесені до компетенції цього органу, а уповноважений лише встановити право позивача на отримання індексації грошового забезпечення.

Ухвалою від 01 листопада 2021 року суд вирішив продовжити розгляд справи №420/15364/21 за правилами загального позовного провадження, а також: Доручити Одеському територіальному архівному відділу галузевого державного архіву Міністерства оборони України надати до Одеського окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії відомостей нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.02.2008 по 31.12.2014. Доручити Одеському територіальному архівному відділу галузевого державного архіву Міністерства оборони України надати до Одеського окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії відомостей - довідку про суму нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2008 по 31.12.2014 (із зазначенням інформації про місяць, з якого починається обчислення індексу споживчих сум (базового місяця). Доручити Військовій частині НОМЕР_1 надати до Одеського окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії відомостей - довідку про суму нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 31.07.2020 (із зазначенням інформації про місяць, з якого починається обчислення індексу споживчих сум (базового місяця).

Підготовче засідання, призначене на 24 листопада 2021 року 11 год. 00 хв., було відкладене на 15 грудня 2021 року 10 год. 00 хв.

25 листопада 2021 року до суду від Одеського територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міністерства оборони України на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла Довідка про суму нарахованого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.02.2008 по 31.12.2014 рр. (а.с. 98-100).

У підготовче засідання, призначене на 15 грудня 2021 року, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

Від позивача 10 грудня 2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача.

Ухвалою суду від 15 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 грудня 2021 року о 12 годині 00 хвилин.

У судове засідання, призначене на 28 грудня 2021 року, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

Від позивача 28 грудня 2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі у порядку письмового провадження (а.с. 109).

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходила військову службу, зокрема при Військовій частині НОМЕР_1 ; вислуга років у Збройних Силах України 28 років 10 місяців (календарна).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 липня 2020 року №37-РС (по особовому складу), прапорщика ОСОБА_1 , начальника радіорелейної станції Р-409 взводу телекомунікаційних систем роти зв`язку батальйону зв`язку, звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» (станом здоров`я) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 23).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2020 року №165 (по стройовій частині), прапорщика ОСОБА_1 , начальника радіорелейної станції Р-409 взводу телекомунікаційних систем роти зв`язку батальйону зв`язку, звільнену наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 липня 2020 року №37-РС (по особовому складу) з військової служби у запас, з 31 липня 2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 28-29).

01 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою та проханням надати їй, зокрема, інформацію щодо розмірів посадових окладів у січні 2008 року (військова частина НОМЕР_1 є правонаступником попередньої частини), лютому 2018 року, березні 2018 року та квітні 2018 року за займаною посадою у військовій частині НОМЕР_1 ; довідку про виплату або невиплату індексації грошового забезпечення за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , починаючи з січня 2008 року (а.с. 24-26).

У відповідь на вказане звернення, листом від 29 червня 2021 року вих. №350/304/6/1495/пс за підписом командира військової частини НОМЕР_1 позивачу щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2008 року по 28.07.2020 року повідомлено наступне.

З 18.03.2014 року в Україні діє особливий період. У зв`язку із здійсненням заходів щодо усунення реальних загроз економічній безпеці України та забезпечення національної безпеки, у тому числі й економічної, що, у свою чергу, безпосередньо впливає на наявний фінансовий ресурс бюджету України, можливості Міністерства оборони України здійснювати виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з січня 2016 року по лютий 2018 року не було. Вказані обставини щодо відсутності відповідних асигнувань на виплату військовослужбовцям індексації грошового забезпечення підтверджуються листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 31.07.2019 № 0290/М-1178/1054. Крім того, відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики від 08.08.2017 №№ 13700/з, 78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає (а.с. 30-34).

Матеріали справи містять Картку особового рахунку військовослужбовця №142 - прапорщика ОСОБА_1 за 2015-2020 роки (а.с. 36), згідно якої нарахування індексації грошового забезпечення здійснювалось у період з січня 2015 року по грудень 2015 року; у період з грудня 2018 року по липень 2020 року.

Індексація не нараховувалась у період з січня 2016 по листопад 2018 року.

Разом із відзивом відповідачем надано до суду Довідку, видану з гербовою печаткою та за підписом командира та помічника командира з ФЕР-НФЕС військової частини НОМЕР_1 , щодо нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 31.07.2020 року колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 прапорщику ОСОБА_1 (а.с. 55-58).

Згідно даних цієї Довідки, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення здійснювалось таким чином:

Січень 2008 року по березень 2013 року індексація нарахована, базовий місяць: Березень 2007 року;

Квітень 2013 року по грудень 2013 року фіксована індексація 451, 52 грн.; базовий місяць місяць підвищення грошових доходів: Квітень 2013 року;

Січень 2014 року по квітень 2014 року індексація відсутня; базовий місяць місяць підвищення грошових доходів: Січень 2014 року;

Травень 2014 року по грудень 2015 року - індексація нарахована, базовий місяць місяць підвищення грошових доходів: Січень 2014 року;

Січень 2016 року по лютий 2018 року - індексація не нарахована; базовий місяць місяць підвищення грошових доходів: Січень 2016 року;

Березень 2018 року по листопад 2018 року - індексація відсутня; базовий місяць місяць підвищення грошових доходів: Березень 2018 року;

Грудень 2018 року по липень 2020 року - індексація нарахована, базовий місяць: Березень 2018 року.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 01 листопада 2021 року від Одеського територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міністерства оборони України надійшла Архівна довідка (а.с. 98/100) про те, що в архівних документах ВЧ НОМЕР_1 відображено нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з лютого 2008 року по грудень 2014 року наступним чином, зокрема індексація:

2008 рік:
Лютий-березень 2008 року відсутня;

Квітень 2008 року 429, 61 грн.;

Травень 2008 року відсутня;

Червень 2008 року 168,90 грн.;

Липень 2008 року 399,80 грн.;

Серпень-грудень 2008 року відсутня;

2009 рік:
Січень-грудень 2009 року відсутня;

2010 рік:
Січень-лютий 2010 року відсутня;

Березень 2010 року 453, 10 грн.;

Квітень-листопад 2010 року відсутня;

Грудень 2010 року 642, 63 грн.;

2011 рік:
Січень 2011 року 669,13 грн.;

Лютий 2011 року 681,28 грн.;

Березень 2011 року 681,28 грн.;

Квітень 2011 року 726,72 грн.;

Травень 2011 року 749,76 грн.;

Червень 2011 року 771,84 грн.;

Липень 2011 року 771,84 грн.;

Серпень 2011 року 792,96 грн.;

Вересень 2011 року 792,76 грн.;

Жовтень 2011 року 813,61 грн.;

Листопад 2011 року 813,61 грн.;

Грудень 2011 року 829,30 грн.

2012 рік:
Січень 2012 року 886,30 грн.;

Лютий 2012 року 886,30 грн.;

Березень 2012 року 886,30 грн.;

Квітень 2012 року 903,64 грн.;

Травень 2012 року 903,64 грн.;

Червень 2012 року 903,64 грн.;

Липень 2012 року 910,25 грн.;

Серпень 2012 року 910,25 грн.;

Вересень 2012 року 910,25 грн.;

Жовтень 2012 року 923,47 грн.;

Листопад 2012 року 923,47 грн.;

Грудень 2012 року відсутня.

2013 рік:
Січень 2013 року 947,42 грн.;

Лютий 2013 року 947,42 грн.;

Березень 2013 року 947,42 грн.;

Квітень-грудень 2013 року відсутня;

2014 рік:
Січень-квітень 2014 року відсутня;

Травень 2014 року 34,10 грн.;

Червень 2014 року 75,52 грн.;

Липень 2014 року 124,24 грн.;

Серпень 2014 року 124,24 грн.;

Вересень 2014 року 143,72 грн.;

Жовтень 2014 року 143,72 грн.;

Листопад 2014 року 193,66 грн.;

Грудень 2014 року 227,77 грн.

Позивач надав разом із позовом власний розрахунок індексації за період 01.01.2008 по 30.06.2020 рр., згідно якого:

Січень 2008 року по березень 2008 року індексація відсутня;

Квітень 2008 року по грудень 2014 року - індексація не виплачена;

Січень 2015 року по грудень 2015 року - індексація виплачена у меншому розмірі;

Січень 2016 року по листопад 2018 року - індексація не виплачена;

Грудень 2018 року - індексація виплачена у меншому розмірі;

Січень 2019 року по червень 2020 року - індексація виплачена.

Відповідач, згідно відзиву, зазначив, що індексація за період з 01.01.2008 по 01.01.2016 рр. та з 28.02.2018 по 31.07.2020 рр. виплачувалась, згідно діючих норм. За період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року виплата індексації не здійснювалась, до виплати належала сума індексації 4503, 23 грн.

Отже, між сторонами виник спір щодо періодів виплати та визначення розміру виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення.

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 2 статті 1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Грошове забезпечення військовослужбовців врегульовано статтею 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Частиною перша цієї статті передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України Про індексацію грошових доходів населення.

За визначенням, наведеним у статті 1 цього Закону, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно зі статтею 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно ч. 2 ст. 6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок №1078).

Пунктом 2 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.

Згідно п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до пп. 2 п. 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти до висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах від 12 грудня 2018 року - справа №825/874/17, від 19 червня 2019 року - справа №825/1987/17, а також в постанові від 19 липня 2019 року - справа № 240/4911/18.

Відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Пункт 6 Порядку №1078 в редакції Постанови КМ № 141 від 28.02.2018 року доповнений таким абзацом: «Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.».

При цьому нормами Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

У рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013 року №9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України Про оплату праці такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

На підставі викладеного, суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Твердження відповідача про те, що проведення індексації грошових доходів здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів є необґрунтованими, оскільки частина шоста статті 5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, на яку посилається відповідач, не обмежує проведення, передбачених чинним законодавством України, виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, індексація грошового забезпечення у період з січня 2016 року по лютий 2018 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, у зв`язку з відсутністю фінансування, що суперечить вищенаведеним положенням законодавства та висновкам суду.

Отже, оскільки індексація грошових доходів позивача передбачена нормами законодавства, а відповідачем така індексація за період з січня 2016 року по лютий 2018 року позивачу не нараховувалась, суд дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

При цьому, оскільки відповідачем не здійснено будь-якого розрахунку суми індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення, то визначення базового місяця для обчислення індексації наразі у судовому порядку є передчасним.

Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

Згідно положень ст.5 КАС України захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Таким чином, оскільки виплату та розрахунок індексації позивача за період з січня 2016 року по лютий 2018 року відповідачем проведено не було, то в даному випадку право позивача щодо застосування певного алгоритму нарахування, не є порушеним.

За таких обставин, у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку №1078 та Закону України Про індексацію грошових доходів населення, покладається на відповідача.

Суд вважає, що у цій частині позовних вимог належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Що стосується періоду з березня 2018 року по 30 липня 2020 року (дата звільнення позивача зі служби), суд зазначає наступне.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10, ця постанова набрала чинності з 1 березня 2018 року.

Згідно офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%.

Отже, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) перевищено. При цьому оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року (п.1-1 Порядку №1078).

За таких обставин, грошове забезпечення позивача за період з березня 2018 року по листопад 2018 року індексації не підлягає.

Отже, відповідачем за вказаний період правомірно не нараховувалась позивачу індексація.

Натомість, починаючи з грудня 2018 року грошове забезпечення позивача підлягало індексації.

Відповідно до п. 5 Порядку №1078 (у редакції Постанови КМ № 141 від 28.02.2018), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Отже, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Враховуючи, що постановою КМУ №704 від 30 серпня 2017 року з 01 березня 2018 року збільшені розміри грошового забезпечення військовослужбовців (посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців), то березень 2018 року є місяцем підвищення, який використовується для розрахунку індексації грошового забезпечення.

При цьому, як встановлено судом, починаючи з грудня 2018 року по липень 2020 року індексація позивачу нараховувалася (а.с.58). Базовий місяць, що використовувався березень 2018 року.

Отже, у цій частині позовних вимог щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по 30.07.2020 року (дата звільнення позивача зі служби), суд вважає необхідним відмовити.

Щодо стосується виплати індексації у період з січня 2008 року по грудень 2015 року, суд зазначає наступне.
Відповідач, згідно відзиву, зазначив, що індексація за період з 01.01.2008 по 01.01.2016 рр. позивачу виплачувалась, згідно діючих норм.

Разом із відзивом відповідачем надано до суду Довідку, видану з гербовою печаткою та за підписом командира та помічника командира з ФЕР-НФЕС військової частини НОМЕР_1 , щодо нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 31.07.2020 року колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 прапорщику ОСОБА_1 (а.с. 55-58).

Відповідач здійснював нарахування індексації таким чином:

Січень 2008 року по березень 2013 року індексація нарахована, базовий місяць: Березень 2007 року;

Квітень 2013 року по грудень 2013 року фіксована індексація 451, 52 грн.; базовий місяць місяць підвищення грошових доходів: Квітень 2013 року;

Січень 2014 року по квітень 2014 року індексація відсутня; базовий місяць місяць підвищення грошових доходів Січень 2014 року;

Травень 2014 року по грудень 2015 року - індексація нарахована, базовий місяць місяць підвищення грошових доходів Січень 2014 року.

Отже, за вказаний спірний період індексація була нарахована та виплачена позивачеві.

Натомість, позивач не погоджується з нарахованою відповідачем сумою індексації, оскільки вважає, що відповідач протиправно не застосував при нарахуванні індексації базовий місяць - січень 2008 року.

Отже, спірним у цій справі є правильність визначення відповідачем базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача за період з січня 2008 року по грудень 2015 року.

Тобто, предметом даного позову є також розмір вже виплаченої позивачу індексації, оскільки, як встановлено судом з матеріалів справи, нарахування індексації грошового забезпечення відповідачем у межах спірних правовідносин здійснювалося.

На момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови КМ України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007 року №1294, якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до п. 13 постанови №1294 вона набрала чинності з 01 січня 2008 року, тобто датою, з якою позивач пов`язує встановлення базового місяця індексації.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови КМ України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 р. № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме з 01 березня 2018 року.

Відповідно до п. 5 Порядку №1078 (у редакції від 25.04.2007 року, чинній на дату набрання чинності постанови КМУ №1294), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.

Якщо сума збільшення грошових доходів менша від суми індексації, нарахованої відповідно до цього Порядку, подальша індексація проводиться за прикладом, наведеним у додатку 4.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.

Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.

З аналізу пунктів 2, 5 Порядку №1078 випливає, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Аналогічна правова позиція випливає зі змісту постанов Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17 і від 22 липня 2020 року у справі №400/3017/19.

З огляду на це, січень 2008 року, як місяць, в якому відбулося підвищення постійних складових грошового забезпечення військовослужбовців, вважається базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.

Станом на 01.01.2008 року позивачка проходила військову службу, відтак січень 2008 року є базовим для неї, як місяць, в якому відбулося підвищення.

Оскільки січень 2008 року - базовий місяць, то із лютого починається розрахунок нового індексу споживчих цін наростаючим підсумком.

Проте, як вбачається з Довідки щодо нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення, у якості базового місяця при обчисленні індексації за період з 01.01.2008 року по 31.03.2013 року використовувався березень 2007 року, що не відповідає вищенаведеному порядку визначення базового місяця, а також висновкам суду.

У період з квітня 2013 року по грудень 2013 року відповідач застосовував як базовий місяць квітень 2013 року.

Однак, відповідач не надав до суду доказів, чому цей місяць став базовим. Не надано доказів підвищення постійних складових грошового забезпечення позивача.

У період з січня 2014 року по грудень 2015 року відповідач застосовував як базовий місяць січень 2014 року.

Однак, відповідач не надав до суду доказів, чому цей місяць став базовим. Не надано доказів підвищення постійних складових грошового забезпечення позивача.

При цьому, суд зауважує, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Як було зазначено, у період з 01 січня 2008 року до 28 лютого 2018 року визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007 року №1294.

Проаналізувавши постанову Кабміну України № 1294 в період її дії з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року, тобто періоду який охоплює спірний, суд вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.

Військовою частиною НОМЕР_1 жодним чином не доведено наявність обставин зміни посадового окладу позивача станом на дату виникнення оскаржуваних правовідносин, що з урахуванням стабільності відносин щодо встановлених державою розмірів посадових окладів військовослужбовців свідчить про можливість встановлення січня 2008 року базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача у період з лютого 2008 року (місяць наступний за базовим) по грудень 2015 року.

Як вже було встановлено судом, індексація грошового забезпечення у період з січня 2016 року по лютий 2018 року позивачу взагалі не нараховувалась та не виплачувалась.

Позовні вимоги щодо вказаного періоду вже вирішені судом у цьому рішенні.

Питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.

Однак, оскільки відповідачем при здійсненні нарахування позивачу індексації грошового забезпечення у період з лютого 2008 року по грудень 2015 року необґрунтовано застосовано «базовий місяць» для її здійснення, суд вважає необхідним зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період з лютого 2008 року по грудень 2015 року із застосуванням базового місяця «січень 2008 року», з урахуванням вже виплачених сум.

Тобто, оскільки виплату та розрахунок індексації відповідачем проведено, проте застосовано невірний алгоритм нарахування, суд вважає необхідним визначити «базовий місяць» для перерахунку індексації грошового забезпечення за період з лютого 2008 року по грудень 2015 року.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Щодо позовної вимоги про стягнення з військової частини НОМЕР_1 суми індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.02.2008 по 30.06.2020 року в розмірі 178 418 грн. 05 коп., суд зазначає таке.

Розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на Відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення, що належить до дискреційних повноважень Відповідача та в свою чергу унеможливлює постановити рішення про стягнення конкретної суми грошових коштів.

У даній справі суд надав оцінку правильності застосування відповідачем базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача, оскільки між сторонами виник спір щодо його визначення.

Проте, нарахуванні та виплата відповідних сум позивачу належить до компетенції відповідача.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від оплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, розподіл судових витрат зі сплати судового збору на його користь не здійснюється; інші судові витрати не заявлені.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 194, 205, 242-246, 255, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з лютого 2008 року по грудень 2015 року із застосуванням базового місяця «січень 2008 року», з урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 НОМЕР_1 ).

Суддя О.В. Глуханчук