Справа № 500/3959/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 500/3959/21 пров. № А/857/19000/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі № 500/3959/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень -рішень,-

суддя в 1-й інстанції Баб`юк П.М.,

час ухвалення рішення 13.09.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просив визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20 січня 2020 року № та № винесені Головним управління ДПС у Тернопільській області за результатами фактичної перевірки, відповідно до акту перевірки від 02 січня 2020 року №0001/1900/0503/.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 20 січня 2020 року № та №.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 24 грудня 2019 року №880 проведена фактична перевірка позивача, який здійснює свою господарську діяльність у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що перевіркою встановлено ряд порушень, а саме: факт реалізації алкогольних напоїв вітчизняного виробництва за ціною нижчою від встановленого мінімального розміру роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва; факт зберігання з метою реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка; порушення роботодавцем законодавства в частині укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівником та за результатами перевірки складено акт №0001/19/00/0503/ від 03 січня 2020 року ГУ ДПС у Тернопільській області, на підставі якого винесено податкові повідомлення-рішення № від 20 січня 2020 року та № від 20 січня 2020 року. Звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №816/228/17 та зазначає, що у разі, якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту прав платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДПС в Тернопільській області №880 від 24 грудня 2019 року "Про проведення фактичної перевірки", головні державні ревізори-інспектори ГУ ДПС у Тернопільській області Головного управління ДПС Метлушко І.В., ОСОБА_2 та Ямнюк І.В. провели фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , який здійснює свою господарську діяльність у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами перевірки складено акт від 02 січня 2020 року №0001/19/00/0503/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення позивачем, а саме:

- розрахункову операцію на повну суму покупки (95,00 грн) не проведено через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій з роздрукуванням відповідного розрахункового документ а, що підтверджує виконання розрахункової операції;

- не видано особі, яка придбала товар (одержала послугу), в обов`язковому порядку, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

- встановлено факт реалізації алкогольних напоїв вітчизняного виробництва за ціною нижчою від встановленого мінімального розміру роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва (на підставі інформації РРО переданої до органів ДПС по дротових або бездротових каналах зв`язку). Здійснено реалізацію однієї пляшки горілки «Хлібний Дар» Класична, місткістю 0,5 л, міцністю 40% об., по ціні 79,75 грн, згідно з фіскальним чеком №4038 від 03 жовтня 2018 року (о 19:07:48 год) та однієї пляшки горілки «Воздух» Легка», місткістю 0,7 л, міцністю 40% об., по ціні 121,50 грн, згідно з фіскальним чеком №4066 від 11 жовтня 2018 року (о 20:01:54 год);

- встановлено факт зберігання з метою реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка. У магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , зберігалось з метою реалізації дві пляшки горілки «Преміум відбірна», місткістю 0,7 л, міцністю 40 % об., (дата виробництва, зазначена на пляшках, - 18 серпня 2015 року);

- встановлено порушення роботодавцем законодавства в частині укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівником, а саме: 24 грудня 2019 року о 11 год. 29 хв., встановлено, що у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено реалізацію однієї пачки сигарет «Marlboro Gold» по ціні 50,00 грн та однієї пляшки горілки «Калганов», місткістю 0,25 л, міцністю 40 % об., по ціні 45,00 грн на суму 95,00 грн, здійснював громадянин ОСОБА_3 . Особу гр. ОСОБА_3 встановлено працівниками патрульної поліції, які були присутні на місці проведення фактичної перевірки, та підтверджується поясненнями ФОП ОСОБА_4 , який прибув до господарської одиниці після початку перевірки.

09 січня 2020 року позивачем подано до Головного управління ДПС у Тернопільській області заперечення на акт фактичної перевірки від 02 січня 2020 року №0001/19/00/0503/ НОМЕР_1 .

За результатами розгляду заперечення постійною комісією із розгляду спірних питань прийнято 14 січня 2020 року рішення залишити висновки акту фактичної перевірки без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі акта перевірки відповідачем 20 січня 2020 року винесено податкові повідомлення-рішення щодо позивача № на суму 10000 грн та № на суму 17000 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 11 серпня 2020 року у справі №500/166/20 визнано протиправним та скасовано наказ «Про проведення фактичної перевірки» №880 від 24 грудня 2019 року, що виключає наявність у податкового органу компетенції на прийняття податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2020 року № та №.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з пп.21.1.1 - пп.21.1.5 п.21.1 статті 21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

П.75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. При цьому згідно з цією нормою документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.75.1.3 п. 75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пп.80.2.1-80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до пп.81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Таким чином, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. У посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення фактичної перевірки лише за наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та за умови вручення платнику податків оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки (формальна підстава).

Згідно з п.86.8 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Отже, проведення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого покладається на контролюючі органи.

Разом з тим, відсутність законних підстав для проведення фактичної перевірки (правова підстава), а саме: скасування у судовому порядку наказу на проведення такої перевірки, має правовим наслідком визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, винесених за результатами такої перевірки.

Аналогічна правова позиція підтверджується послідовною практикою Верховного Суду, зокрема постановами 14 січня 2021 року у справі № 804/388/16, від 03 червня 2021 року у справі № 822/1660/18, від 08 грудня 2021 року у справа № 826/16212/18, від 27 січня 2022 року №520/845/20.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ Головного управління ДПС в Тернопільській області №880 від 24 грудня 2019 року "Про проведення фактичної перевірки" скасовано постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі №500/166/20 у зв`язку з відсутністю підстав для його прийняття. Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава). Оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Таким чином, у будь - якому випадку, першочерговим критерієм, за яким оцінюються акти контролюючого органу, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.

Тобто, обставини щодо дотримання контролюючим органом процедури призначення та проведення перевірки підлягають першочерговому дослідженню та встановленню.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі №500/166/20 вбачається, що підставою для скасування наказу «Про проведення фактичної перевірки» №880 від 24 грудня 2019 року була відсутність законних підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки (правова підстава), а тому скасування у судовому порядку наказу на проведення такої перевірки, має правовим наслідком визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, винесених за результатами такої перевірки.

Також з матеріалів справи вбачається, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.164-5 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення та рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року скасовано постанову Управління Держпраці у Тернопільській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №0001/19/00/0503/ДФС від 24 лютого 2020 року.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 11 серпня 2020 року у справі №500/166/20 визнано протиправним та скасовано наказ «Про проведення фактичної перевірки» №880 від 24 грудня 2019 року, що виключає наявність у податкового органу компетенції на прийняття податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2020 року № та №.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про застосування у спірних правовідносинах висновків Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 у справі №816/228/17, оскільки у вказаній постанові предмети спору різні, а тому у спірних правовідносинах така застосуванню не підлягає.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі № 500/3959/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 14 лютого 2022 року.