Справа № 420/25832/21
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
19 січня 2022 року м. Одеса
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду 16 грудня 2021 року надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНХОЛДИНГ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення.
Позовні вимоги товариство з обмеженою відповідальністю «ВИНХОЛДИНГ» обґрунтовує тим, що ним було надано в оренду обладнання за договором з ПрАТ «ОДЕСАВИНПРОМ» подано на реєстрацію податкові накладні. Згідно отриманих квитанцій податкові накладні прийнято, але реєстрацію зупинено. Рішеннями Головного управління ДПС в Одеській області від 12.12.2019, 03.12.2020 та 22.12.2020 в реєстрації податкових накладних було відмовлено. Позивач вважає прийняті рішення протиправними з огляду на те, що реалізація механізму зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних поставлена в залежність від наявності критеріїв ризиковості господарських операцій, а на момент спірних правовідносин зазначені критерії були визначені листом ДФС України, який не є джерелом права. Вказує, що у квитанціях відсутня конкретизація критерія, що призводить до невизначеності платника податку щодо підстав зупинення реєстрації податкових накладних. Зазначає, що у спірних рішеннях не зазначено, які саме первинні документи відсутні стосовно підтвердження інформації, зазначеній у податкових накладних. Позивач підкреслює, що строк звернення до суду платника податків із вимогою щодо визнання протиправним рішення контролюючого органу повинен визначатися за правилами п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України та становить 1095 днів.
Вважаючи спірні рішення протиправними, позивач звернувся до суду із позовною заявою.
Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНХОЛДИНГ» залишено без руху з огляду на те, що строк на оскарження вказаних рішень збіг 12.06.2020, 03.06.2021 та 22.06.2021 відповідно, а позивач звернувся з позовом до суду 16.12.2021, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду. Крім того, з матеріалів справи вбачалось, що надані до позовної заяви докази не були прошиті та пронумеровані, крім того, вони були завірені вибірково. При цьому, позивачем не було зазначено про відсутність у нього оригіналу письмового доказу, який він не може завірити.
Перелічені недоліки повинні були бути усунені позивачем протягом десяти днів з моменту отримання копії вказаної ухвали шляхом подання: письмової заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням дотримання строків звернення до суду і доказів цього з урахуванням висновків суду та наданням до суду належним чином завірених додатків до позову.
18 січня 2022 року до суду (вх.№3775/21) від товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНХОЛДИНГ» надійшли копії доданих до позовної заяви документів у 3-х екземплярах, а також заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду (вх.№3780/22).
У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач погоджується, що строк звернення до суду з оскарження спірних рішень відповідача становить шість місяців.
Позивач зазначає, що з вересня 2019 року по грудень 2021 року єдиним його контрагентом, що орендував обладнання було ПрАТ «ОДЕСАВИНПРОМ», яке, в свою чергу, договірні зобов`язання зі сплати орендної плати не виконує належним чином та має заборгованість перед позивачем. Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю «ВИНХОЛДИНГ» у вказаний період не мало необхідних для сплати судового збору грошових коштів для звернення до суду з позовною заявою. Після надходження необхідних сум грошових коштів на розрахунковий рахунок, позивачем було подано даний позов до суду.
Крім того, позивач зазначає, що не мав можливості реалізувати своє право на доступ до суду шляхом використання правового інституту звільнення від сплати судового збору, його відстрочення та розстрочення, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Вважає, що тимчасова відсутність коштів на сплату судового збору не може бути позбавленням права на доступ до суду.
За таких обставин, товариство з обмеженою відповідальністю «ВИНХОЛДИНГ» вважає, що строк на звернення до суду пропущено ним з поважних причин та просить поновити цей строк.
Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
При цьому, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
У справі «Gradescolo S.R.L. проти Молдови» Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.
Варто зауважити, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
В свою чергу, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).
Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Обставини, пов`язані з тривалою відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації права на звернення до суду у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.
При цьому, як вбачається з банківської виписки по рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНХОЛДИНГ», позивач, отримавши грошові кошти від орендаря у сумі, що значно перевищує розмір судового збору за подання позовної заяви, розпорядився повернути фінансову допомогу цієї ж особі (ПрАТ «ОДЕСАВИНПРОМ»).
Крім того, відповідно до ч.1 ст.133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк, а відтак позивач не був позбавлений можливості своєчасно звернутись до суду з позовною заявою та клопотати про зменшення судових витрат, звільнення від їх оплати чи відстрочення або розстрочення.
Посилання позивача на те, що він не мав можливості реалізувати своє право на доступ до суду шляхом використання правового інституту звільнення від сплати судового збору, його відстрочення та розстрочення, суд вважає припущеннями, оскільки зазначені питання вирішує суд своєю ухвалою, проте, як власне й зазначає позивач, з такими заявами він до суду не звертався.
Отже, наведені позивачем у заяві причини пропуску строку на звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними та поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач мав можливість своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
В той же час, із матеріалів заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду судом не встановлено будь-яких інших переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.
Таким чином, оцінивши доводи заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, проаналізувавши матеріали цієї заяви, прийнявши до уваги, що пропущений строк звернення до суду є значним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку на звернення до суду та задоволення заяви про поновлення цього строку, оскільки поважними визнаються обставини, які виникли або тривали протягом строку звернення, є об`єктивними, не залежать від дій особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного вчинення особою процесуальних дій в конкретній справі. Проте, наведені позивачем обставини не мають ознак об`єктивних істотних перешкод для вчасної реалізації процесуальних прав.
Відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).
Таким чином, враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем значно пропущено строк звернення до суду, а у клопотанні про поновлення строку звернення ним не наведено жодних обставин на підтвердження поважності причин його пропуску, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.
Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 169, 248, 256 КАС України, суд
В задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНХОЛДИНГ» про поновлення строку звернення до суду - відмовити.
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНХОЛДИНГ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення повернути позивачу разом із усіма доданими до неї документами.
Копію ухвали разом із позовною заявою і доданими до неї документами надіслати позивачу.
Копію позовної заяви залишити в суді.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ВИНХОЛДИНГ» (65044, м.Одеса, Французький бульвар, буд.10, );

Відповідачі:

-Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, буд.5, );

-Державна податкова служба України (04053, м.Київ, Львівська площа, буд.8, )

Суддя О.В. Скупінська