Справа № 160/14582/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/14582/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 р. (суддя Кучма К.С.) в справі № 160/14582/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС) про визнання протиправною бездіяльності щодо не виключення з обліку в інтегрованій картці платника податків донарахувань з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою №Ф-5652-51-13-05/62 від 17.11.2020 р. на загальну суму 35 588,74 грн. за наслідками оскарження та скасування судом зазначеної вимоги рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/4699/21 від 03.06.2021 р.; зобов`язання виключити з обліку в інтегрованій картці платника податків донарахування з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою №Ф-5652-51-13-05/62 від 17.11.2020 р. на загальну суму 35 588,74 грн. за наслідками оскарження та скасування судом вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску; визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5652-51/62У від 15.02.2021 р. на суму 37 788,74 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 р. позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не виключення з обліку в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 донарахувань з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою №Ф-5652-51-13-05/62 від 17.11.2020 р. на загальну суму 35 588,74 грн. за наслідками оскарження та скасування судом зазначеної вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 р. по справі № 160/4699/21; зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити з обліку в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 донарахування з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою №Ф-5652-51-13-05/62 від 17.11.2020 р. на загальну суму 35 588,74 грн.; визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15441-53/64 від 15.07.2021 року, яка складена Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області по відношенню до ОСОБА_1 , на суму 37788,74 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вважає, що позивач, будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець та не будучи особою, яка звільняється від сплати єдиного внеску, зобов`язаний визначати базу нарахування та сплачувати єдиний внесок у розмірі, не меншому за розмір мінімального страхового внеску. Судом першої інстанції не враховано, що роботодавці та фізичні особи-підприємці розглядаються законодавцем як окремі платники ЄСВ.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 20.08.2003 р. по 19.02.2021 р. позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку як платник податків.

19.02.2021 року на підставі поданої заяви позивача про припинення підприємницької діяльності до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис № 001150818 про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що відображено у відкритих даних ЄДР.

17.11.2020 року відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5652-51-13-05/62, якою позивачу нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 35 588,74 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року по адміністративній справі №160/4699/21 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5652-51-13-05/62 від 17.11.2020 року.

15.02.2021 року відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5652-51/62У, якою позивачу нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 37788,74 грн.

09.08.2021 року представник позивача звернувся з заявою до відповідача про виконання судового рішення, в якій просив останнього виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року по справі №160/4699/21.

Листом від 13.08.2021 року №58188/6/04-36-13-03-14 відповідач повідомив, що вказане рішення суду від 03.06.2021 року по справі №160/4699/21 виконано, звернуто увагу на те, що предметом розгляду вказаної судової справи є визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки). Проте вказаним рішенням суду не зобов`язано ГУ ДПС вчиняти будь-які дії щодо корегування нарахувань та скасування боргу в ІТС. Станом на 11.08.2021 року в ІТС по платнику ОСОБА_1 обліковується заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 41 528,74 грн.

Встановивши, що в період з березня 28.07.2004 р. по теперішній час АТ «Тютюнова компанія «ВАТ-Прилуки» та в подальшому ТОВ «Бритіш амерікан тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна» виплачували позивачу заробітну плату, нараховували та перераховували суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд першої інстанції вказав, що оскільки позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього нараховував та сплачував його роботодавець, у позивача відсутній обов`язок по сплаті вказаного внеску, оскільки фактично він є найманим працівником, а не самозайнятою особою, тому дійшов висновку, що нарахування Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області недоїмки з єдиного внеску в сумі 37788,74 грн. за період, коли позивач фактично не здійснював діяльність як самозайнята особа та не отримував доходу, а вказаний внесок за нього сплачували роботодавець, є протиправним.

Також суд першої інстанції вважав, що оскільки під час розгляду адміністративної справі №160/4699/21 зроблено висновок про безпідставне нарахування позивачу заборгованості з єдиного соціального внеску за вказаний період, то з метою відновлення порушених прав позивача та уникнення в подальшому безпідставного нарахування заборгованості за минулий період належним способом захисту у спірних правовідносинах буде визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виключення з обліку в інтегрованій картці платника податків донарахувань з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою №Ф-5652-51-13-05/62 від 17.11.2020 р. на загальну суму 35 588,74 грн. за наслідками оскарження та скасування судом зазначеної вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 р. по справі № 160/4699/21.

Також суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати відповідача виключити з обліку в інтегрованій картці платника податків позивача донарахування з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою №Ф-5652-51-13-05/62 від 17.11.2020 р. на загальну суму 35 588,74 грн.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 20.08.2003 р.

19.02.2021 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 за власним рішенням.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області 15.02.2021 р. прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5652-51/62У, якою вимагається від ОСОБА_1 сплатити суму боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка становить 37 788,74 грн.

Також судом встановлено, що позивач в період з 28.07.2004 р. по теперішній час є найманим працівником, працював в ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» по 13.12.2016 р., а з 14.12.2016 р. в ТОВ «Брітіш Амерікан Тобакко Сейиз енд Маркетинг Україна» (а.с. 14-15).

Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с. 16-18) підтверджено факт виплати позивачу доходу третіми особами, а також нарахування та перерахування єдиного внеску за період з 2004 р. по лютий 2021 р.

Також судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 р. № 160/4699/21, яке набрало законної сили 06.07.2021 р., визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5652-51-13-05/62 від 17.11.2020 р. на суму 35 588,74 грн.

Станом на 11.08.2021 р. в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 обліковується заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 41 528,74 грн.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є правомірність нарахування єдиного внеску фізичній особі-підприємцю, який не здійснює підприємницьку діяльність та не отримує доходу від підприємницької діяльності, та одночасно перебуває у трудових відносинах з юридичною особою (є застрахованою особою та за нього роботодавцем сплачується страховий внесок).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI), відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 якого недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.

Платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI).

Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються положеннями Закону про оплату праці, та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац перший пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI).

Також платниками єдиного внеску, як зазначено у пункті 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Верховним Судом в постанові від 04.12.2019 р. в справі № 440/2149/19 висловлена правова позиція, яка полягає у тому, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач в період з липня 2004 року по теперішній час є найманим працівником, тобто є застрахованою особою, а платником єдиного внеску (роботодавцем) за нього сплачувався єдиний внесок щомісячно, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність оскарженої вимоги.

Доводи апелянта стосовно того, що фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і є одночасно є найманими працівниками, не звільняються від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе як фізичну особу-підприємця, а факт перебування позивача в трудових відносинах не звільняє позивача від обв`язку сплати єдиного внеску, спростовані приведеною вище правовою позицією Верховного Суду, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України має враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права.

Стосовно іншої частини позовних вимог суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, після скасування в судовому порядку вимоги № Ф-5652-51-13-05/62 від 17.11.2020 р. на суму недоїмки з єдиного внеску в розмірі 35 588,74 грн. контролюючим органом не здійснено коригування в інтегрованій картці платника, не виключено недоїмку з ЄСВ з обліку.

Організацію діяльності з ведення органами Державної податкової служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів № 422 від 07.04.2016 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 р. за №751/28881.

Відповідно до пункту 4 розділу 5 цього Порядку у разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування /зменшення суми не проводиться.

Таким чином, скасування вимоги є підставою для здійснення коригування даних в інтегрованій картці платника шляхом виключення відомостей про борг (недоїмку) з єдиного внеску.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи, що у вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5652-51/62У від 15.02.2021 р. увійшов борг (недоїмка) з ЄСВ на суму 37 788,74 грн. за період з 2017 року по 1 квартал 2021 року, а також доведеність факту відсутності у позивача заборгованості з єдиного соціального внеску за вказаний період, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність бездіяльності відповідача щодо не виключення з обліку в інтегрованій картці платника податків донарахувань з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою №Ф-5652-51-13-05/62 від 17.11.2020 р. на загальну суму 35 588,74 грн.

Також для поновлення порушеного права позивача, з метою уникнення в подальшому безпідставного нарахування заборгованості за минулий період, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача виключити з обліку в інтегрованій картці платника податків позивача донарахування з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою №Ф-5652-51-13-05/62 від 17.11.2020 р. на загальну суму 35 588,74 грн.

Доводи апелянта стосовно того, що робота позивача за трудовим договором на підприємстві не виключає можливості здійснення ним підприємницької діяльності, а Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не передбачено звільнення від сплати єдиного внеску фізичної особи-підприємця, яка одночасно є найманим працівником, спростовані приведеними вище висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 р. в справі № 160/14582/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 р. в справі № 160/14582/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправною та скасування вимоги залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 14.02.2022 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 14.02.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко