Справа № 200/12191/21
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року Справа№200/12191/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., за участі секретаря судового засідання Гуменної В.П., представника відповідача - Ковальчука О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, а також стягнення заборгованості у розмірі 140 432, 35 грн, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, а також стягнення заборгованості у розмірі 140 432, 35 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 10 вересня 2020 року наказом виконувача обов`язків військового прокурора об`єднаних сил № 572к його з 10 вересня 2020 року звільнено з посади начальника відділу організації діловодства та матеріально-технічного забезпечення військової прокуратури об`єднаних сил, виключено зі списків особового складу військової прокуратури об`єднаних сил, усіх видів забезпечення та направлено особову справу до Індустріального районного військового комісаріату м. Дніпра. Позивач зазначає, що на день звільнення він мав 247 днів невикористаної відпуски.

Так, при звільненні позивачу виплачена компенсація за невикористанні відпуски у розмірі 332 573,15 грн. Проте, розрахунок такої компенсації був проведений, на думку позивача, без урахування вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

На переконання позивача, компенсація за невикористані календарні дні відпусток повинна визначатися із розміру середньоденного грошового забезпечення за останні 12 місяців, з урахуванням всіх надбавок і доплат. Крім того, при обрахунку середньоденної заробітної плати необхідно врахувати саме робочі дні, оскільки законодавчо в даному випадку не передбачено винятків щодо застосування календарних днів.

Враховуючи, що Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил невірно проведено розрахунок компенсації за невикористанні відпуски, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив:

визнати протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил в частині незастосування Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, при обчисленні позивачу грошової компенсації за 247 днів невикористаної відпустки;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок належної ОСОБА_1 компенсації за невикористанні відпуски у кількості 247 діб, з урахуванням вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 - з урахуванням раніше виплачених сум;

стягнути зі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні дні відпуски в розмірі 140 432, 35 грн.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву. Так, представник Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил зазначає, що військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність. Також для військовослужбовців застосовуються відповідні обмеження прав або порядок їх реалізації відмінний від загального.

На переконання відповідача, середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата, а отже наразі відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 27.09.2021 Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, а також стягнення заборгованості у розмірі 140 432, 35 грн та відкрив провадження по справі № 200/12191/21. Розгляд адміністративної справи № 200/12191/21 суд визначив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Витребував у Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил розрахунок компенсації невикористаних ОСОБА_1 247 днів відпустки та підтверджуючі документи щодо розміру цієї компенсації.

23 листопада 2021 року суд виніс ухвалу, якою задовольнив клопотання представника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд адміністративної справи визначив проводити за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 12 год 00 хв 22.12.2021. Продовжив строк підготовчого провадження по адміністративній справі, - на тридцять днів з ініціативи суду.

На підготовчому засіданні 22 грудня 2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив до судового розгляду по суті на 20 січня 2022 року 13:00 год.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

На судовому засіданні представник відповідача поданий відзив на позовну заяву підтримав та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Про вказане свідчить копія паспорту № НОМЕР_2 , а також копія довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1354 від 17.07.2019 (а.с.12-15).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 23 жовтня 2015 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.16).

Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України та був відряджений до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі.

Наказом виконувача обов`язків військового прокурора об`єднаних сил від 10 вересня 2020 року № 572 к позивача звільнено з посади начальника відділу організації діловодства та матеріально-технічного забезпечення військової прокуратури об`єднаних сил (а.с. 27).

Підставою прийняття зазначеного наказу є наказ Міністра оборони України від 09.09.2020 № 442, яким відповідно до пункту 18 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 19.09.2019 № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури» та підпунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) полковника юстиції ОСОБА_1 , начальника відділу організації діловодства та матеріально-технічного забезпечення військової прокуратури об`єднаних сил звільнено з військової служби у запас (а.с.25-26).

Судом встановлено, що на момент звільнення залишок невикористаної відпустки позивача складав 247 днів, про що свідчить копія довідки від 10.09.2020 № 15-609 вих 20 (а.с.17).

Відповідно до довідки Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил від 11.10.2021 № 14-342вих-21 позивачу виплачена компенсація за невикористанні відпуски у розмірі 332 573, 15 грн. Вказана компенсація обрахована шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснювалась виплата, у відповідності до п.7 ст. 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197.

Так, розрахунок був здійснений за наступною формулою:

середньоденний розмір грошового забезпечення: 40 393, 50 грн : 30 = 1 346, 45 грн;

компенсація за невикористані дні відпустки: 247 * 1 346, 45 = 332 573, 15 грн (а.с.46).

Разом з тим, позивач вважає, що при звільненні з військової служби, відповідачем був проведений з ним розрахунок не в повному обсязі, що і зумовило звернення його до суду з цим позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Згідно з ч. 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п. «г» ч. 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 наведеного Закону, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому Положенням про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260), у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Судом встановлено, що на момент звільнення залишок невикористаної відпустки позивача складав 247 днів.

Відповідно до довідки Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил від 11.10.2021 № 14-342вих-21 позивачу виплачена компенсація за невикористанні відпуски у розмірі 332 573,15 грн. Вказана компенсація обрахована шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснювалась виплата, у відповідності до п.7 ст. 1 Порядку № 260.

Разом з тим, приписи Порядку № 260 не містять вказівок як обчислити середньоденний розмір грошового забезпечення, середньомісячний розмір грошового забезпечення або грошове забезпечення за не повний місяць у разі звільнення, а лише вихідні дані, які підлягають врахуванню при їх обчисленні (стаж, набавки, посада тощо).

Абзацом 2 п. 7 розділу І Порядку № 260 передбачений порядок розрахунку розміру грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю за не повний календарний місяць, однак, не у випадку звільнення та не у разі виплати компенсації за дні невикористаної відпустки.

На переконання суду, дійсно, за загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Проте, у даному випадку спеціальним законодавством не врегульовано порядку обчислення грошової компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні військовослужбовця.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2002 від 07.02.2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Враховуючи те, що нормами спеціального законодавства не врегульовано процедуру обчислення розміру грошової компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні військовослужбовця, до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні норми трудового законодавства.

При цьому, відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі - Постанова № 100).

Згідно з положеннями абз. 1, 3 п. 2 розділу 2 Постанови № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що компенсація за невикористані календарні дні відпусток повинна визначатися із розміру середньоденного грошового забезпечення за останні 12 місяців, з урахуванням всіх надбавок і доплат, що передували звільненню позивача з органів прокуратури.

Отже, на переконання суду, відповідач протиправно при розрахунку компенсації за невикористанні відпуски застосував приписи Порядку № 260, а тому вимоги позивача про визнання дій Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил в частині незастосування Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 при обчисленні останньому грошової компенсації за 247 днів невикористаної відпустки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є також зобов`язання відповідача здійснити перерахунок належної ОСОБА_1 компенсації за невикористанні відпуски у кількості 247 діб, з урахуванням вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 - з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, вимоги позивача щодо стягнення конкретної суми грошової компенсації, не підлягають задоволенню, з огляду на їх передчасність, оскільки стягненню підлягають лише нараховані суми.

При цьому, визначення належної до сплати позивачу компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та здійснення нарахування такої компенсації є дискреційними повноваженнями відповідача.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 7 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Суд зауважує, що розподіл судового збору не здійснюється, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 293, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, буд. 21) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, а також стягнення заборгованості у розмірі 140 432, 35 грн - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил в частині незастосування Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, при обчисленні ОСОБА_1 грошової компенсації за 247 днів невикористаної відпустки.

Зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснити перерахунок належної ОСОБА_1 компенсації за невикористанні відпуски у кількості 247 діб, з урахуванням вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 - з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті заявлених вимог, - відмовити.

Повний текст рішення складено 31.01.2022.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб