Справа № 200/1925/22
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

07 лютого 2022 року Справа №200/1925/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Черникова А.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо ненадання приватному нотаріусу Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Полєжаєвій Ганні Миколаївні інформації щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка була їй нарахована, але не отримана нею за життя;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сформувати та направити приватному нотаріусу Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Полєжаєвій Ганні Миколаївні для включення до складу спадщини після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідну довідку із врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , за період з 01 вересня 2015 року по 13 травня 2021 року, без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на таке.

Досліджуючи зміст та обґрунтованість позовної заяви та наданих до неї документів, суд дійшов до наступних висновків.

Правильне визначення юрисдикції є першочерговим при реалізації права на доступ до суду.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, вимагає визначення юрисдикції судового органу, який вправі здійснювати такий розгляд.

При цьому суд, який розглядає справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції. Зокрема, у п. 24 рішення ЄСПЛ від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» суд вказав, що словосполучення «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Публічно-правовим спором відповідно до п.2 ч. 1 ст. 4 КАС України є спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Полєжаєвою Г. М. 27 жовтня 2021 року зареєстровано спадкову справу № 68538804.

Відповідач листом від 14 січня 2022 року за № 0500-1504-8/7584 повідомив приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Полєжаєву Г. М. про те, що сума недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , буде розраховуватись за три роки, перед днем звернення за недоотриманою пенсією по місяць смерті включно. Залишок недоотриманої пенсії на теперішній час складає 76 709,68 грн.

Отже, предметом поданої заяви у даній справі є майновий інтерес позивача щодо виплати недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Нормами ст. 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно положень ст. 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд зауважує, що норми ст. 46 зазначеного Закону не конкурують зі змістом ст.ст. 1218, 1247 ЦК України, оскільки лише підтверджують можливість отримання вказаних виплат. При цьому отримання цих коштів повинно відбуватися за вимогами спадкового права зі встановленням всього кола спадкоємців, строків прийняття спадщини, що можливо тільки в порядку цивільного судочинства. Тобто суд зазначає, що майно, яке залишилося після смерті особи, є спадковим майном, а його отримання носить приватноправовий характер.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що оскільки грошові кошти недоотриманої пенсії увійшли до спадкового майна, їх отримання регулюється спадковим законодавством.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що не є публічно-правовим спір за участю суб`єкта владних повноважень публічного права, з одного боку, та суб`єкта приватного права - фізичної особи, коли управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на створення, зміну або припинення її цивільних прав. В даному випадку слід виходити з природи спірних правовідносин, хоча однією зі сторін у ньому виступає особа публічного права, проте спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного законодавства. У спірних правовідносинах у цьому випадку реалізується не публічний, а приватний інтерес.

Отже, між сторонами виник спір про цивільне право, предметом якого фактично є майновий інтерес позивача як спадкоємця щодо визнання права на отримання грошових коштів померлого. Тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 червня 2018 року по справі № 527/346/16-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі № 286/3516/16-ц та в ухвалі Верховного суду від 11 січня 2022 року у справі №280/5116/21.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд неодноразово переглядали справи у подібних правовідносинах та викладали правову позицію щодо визначення предметної юрисдикції спорів, що виникають із спадкування права на отримання пенсії.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 р. у справі № 284/252/17, виклала висновок про те, що «…позов подано з метою захисту спадкових прав позивача, оскільки предметом заявлених позовних вимог є стягнення нарахованого, але не отриманого спадкодавицею позивача за життя підвищення до пенсії і додаткової пенсії, а також щорічної грошової допомоги, тобто виплат, які є спадковою масою і не стосуються порядку нарахування соціальних виплат. Тобто вимоги є майновими (стягнення грошових коштів), а правовідносини між сторонами - цивільними.

Спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.».

З огляду на вищевикладене та враховуючи позицію Верховного Суду, суд приходить висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Також, на виконання вимоги, зазначеної у частині першій статті 239 КАС України, є необхідним роз`яснити позивачу, що розгляд позовної заяви останнього має здійснюватися у порядку цивільного судочинства, із врахуванням правил територіальної підсудності відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням ч. 6 ст. 170 КАС України суд роз`яснює позивачеві, що він має звернутись саме зі складеною у відповідності до ст. 175 ЦПК України позовною заявою в порядку цивільного судочинства до місцевого суду загальної юрисдикції за правилами, встановленими ЦПК України.

Керуючись статями 2, 19, 160, 170, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В АЛ И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачу право звернутися з даним позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу право звернення до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про повернення сплаченого судового збору за подачу позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова