Справа № 640/14308/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря - Ворони Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року ПАТ «Укрнафта» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС (процесуальним правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків) від 02 березня 2020 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з адміністративним позовом без поважних причин. Відповідач наголошує на тому, що строк звернення до суду з таким позовом і особливості його обчислення в період дії карантину встановлені саме Податковим кодексом України. Також скаржник зазначає, що у ПАТ «Укрнафта» був наявний податковий борг, у зв`язку з чим поточні платежі на сплату податку на додану вартість були спрямовані на погашення такого боргу. Додатково відповідач просить врахувати, що судом першої інстанції було враховано правову позицію Верховного Суду щодо можливості нарахування штрафних санкцій у разі коригування показників податкової звітності, яка була сформована під час розгляду справи з іншими фактичними обставинами.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції під час вирішення питання щодо дотримання строку звернення до суду правильно застосував п. 3 розділу VІ КАС України і прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду. Також позивач зазначає, що протиправність дій контролюючого органу щодо внесення до інтегрованої картки платника відомостей про податковий борг була встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили. ПАТ «Укрнафта» наголошує на тому, що сплачувало поточні податкові зобов`язання у строк, встановлений Податковим кодексом України.

Під час судового засідання представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що Офісом великих платників податків ДПС було проведено камеральну перевірку ПАТ «Укрнафта» щодо порушення термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за звітні періоди, задекларовані податковими деклараціями за травень 2019 року (від 20 червня 2019 року № ), за червень 2019 року (від 19 липня 2019 року № ) та уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань за травень 2019 року (від 20 серпня 2019 року № ), за наслідками якої складено акт перевірки від 24 січня 2020 року № 218/28-10-45-03/00135390.

На підставі вказаного акту перевірки було винесене податкове повідомлення-рішення від 02 березня 2020 року № , яким до позивача на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 20% на загальну суму 112050027 грн 22 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням контролюючого органу, ПАТ «Укрнафта» звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання його протиправним і скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Укрнафта», суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов було подано у межах строку, встановленого п. 3 розділу VІ КАС України, а податкове повідомлення-рішення від 02 березня 2020 року № є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки нарахування штрафних санкцій здійснювалося внаслідок помилкового висновку контролюючого органу про наявність у позивача податкового боргу, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 05 квітня 2018 року № та від 04 липня 2018 року № .

Суд першої інстанції зазначив, що скасування таких податкових повідомлень-рішень нівелює обов`язок для платника податків сплачувати нараховані ними грошові зобов`язання та, у той же час, кореспондується із обов`язком контролюючого органу не відображати податковий борг в інтегрованій картці платника та відповідно не зараховувати кошти в рахунок погашення такого боргу.

Також суд першої інстанції зазначив, що згідно з усталеної практики Верховного Суду, викладеної в постановах від 23 січня 2018 року у справі № 810/2108/16, від 13 лютого 2018 року у справі № 803/1156/17, від 12 червня 2018 року у справі № 822/2198/17, від 23 червня 2018 року у справі № 820/2508/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 824/95/18-а, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/19068/16 та від 27 червня 2019 року у справі № 814/3148/14 подання платником податків у встановленому порядку уточнюючого розрахунку до податкової декларації не є формою сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу, а тому у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, розмір яких залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки його сплати.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про дотримання ПАТ «Укрнафта» строків звернення до суду, а також про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Першочергово колегія суддів вважає необхідним перевірити обґрунтованість заперечень відповідача, викладених в апеляційній скарзі, проти ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про залишення позовної заяви без розгляду.

Предметом адміністративного позову є податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 02 березня 2020 року № 3.

Вказане податкове повідомлення-рішення ПАТ «Укрнафта» оскаржувало також в адміністративному порядку. Однак рішенням ДПС України від 14 травня 2020 року № 16062/6/99-00-08-05-05-06 у задоволенні скарги було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з п. 56.19 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Положеннями пп. 56.17.3 п. 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Копію рішення ДПС України від 14 травня 2020 року № 16062/6/99-00-08-05-05-06 про відмову в задоволенні скарги ПАТ «Укрнафта» отримало 18 травня 2020 року.

Відтак, місячний строк для оскарження в судовому порядку податкового повідомлення-рішення від 02 березня 2020 року № 3, встановлений п. 56.19 ст. 56 Податкового кодексу України, сплинув 18 червня 2020 року.

ПАТ «Укрнафта» звернулося до суду з адміністративним позовом 25 червня 2020 року, тобто після закінчення строків, обчислених за загальними правилами, встановленими ст. 122 КАС України та ст. 56 Податкового кодексу України.

Разом з тим, судом першої інстанції правильно враховано, що на момент звернення до суду, на усій території України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) було встановлено карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинності 02 квітня 2020 року, розділ«Прикінцеві положення» КАС України було доповнено абзацом третім такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Суд першої інстанції також врахував, що відповідно до п. 528 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених, зокрема, ст. 56 ПКУ (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених ст. 56 Податкового кодексу України.

З огляду на вказані норми права суд першої інстанції прийшов до висновку, що строк звернення до суду ПАТ «Укрнафта» пропущено не було, оскільки перебіг процесуального строку, в тому числі передбаченого ст. 56 Податкового кодексу України продовжено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» на період дії карантину.

Заперечення відповідача проти ухвали суду від 08 липня 2021 року ґрунтуються на тому, що п. 3 розділу«Прикінцеві положення» КАС України передбачено продовження лише тих строків звернення до суду, які встановлені ст. 122 КАС України. В той час як строк, протягом якого податкове повідомлення-рішення від 02 березня 2020 року № 3 може бути оскаржене в судовому порядку, встановлено п. 56.19 ст. 56 Податкового кодексу України. Також скаржник зазначає, що положеннями п. 528 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України було зупинено перебіг строків, встановлених ст. 56 Податкового кодексу України, лише в частині процедури адміністративного оскарження.

В цілому погоджуючись із доводами відповідача щодо сфери дії п. 528 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, колегія суддів наголошує на тому, що строк звернення до суду з цим позовом належить обчислювати з урахуванням положень п. 3 розділу«Прикінцеві положення» КАС України.

Так, п. 3 розділу«Прикінцеві положення» КАС України у редакції, яка діяла на час закінчення строку, обчисленого за загальними правилами, встановленими п. 56.19 ст. 56 Податкового кодексу України та на час фактичного звернення до суду, було передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема ст. 122 КАС України, а також інші процесуальні строки, зокрема щодо звернення до адміністративного суду, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином зазначеною нормою права було продовжено строки звернення до суду з позовною заявою, які встановлені ст. 122 КАС України, а також строки звернення до суду, які встановлені іншими законами.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов ПАТ «Укрнафта» було подано у межах встановленого строку.

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 02 березня 2020 року № став висновок контролюючого органу про те, що ПАТ «Укрнафта» несвоєчасно сплатило узгоджені грошові зобов`язання з податку на додану вартість, зазначені у податкових деклараціях з податку на додатну вартість за травень 2019 року та червень 2019 року, а також в уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань за травень 2019 року на загальну суму 560250136 грн 10 коп.

Матеріально-правовою підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України також передбачено, що сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ПАТ «Укрнафта» у межах строку, встановленого п. 57.1 ст. 57 та п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, сплатила самостійно задекларовані суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за травень та червень 2019 року, визначені в податкових деклараціях від 20 червня 2019 року № та від 19 липня 2019 року № .

У подальшому позивач подав уточнюючий розрахунок від 20 серпня 2019 року № податкових зобов`язань з податку на додану вартість за травень 2019 року, яким збільшив суму податку, що належить сплатити до бюджету, на суму 3187 грн 00 коп.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ПАТ «Укрнафта», до подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за травень 2019 року сплатило суму недоплати - 3187 грн 00 коп та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми.

Натомість відображення в інтегрованій картці платника відомостей про порушення строків сплати узгодженої суми податкових зобов`язань на загальну суму 560250136 грн 10 коп обумовлене тим, що Офіс великих платників податків ДПС змінював призначення платежів, визначених ПАТ «Укрнафта» як сплата поточних податкових зобов`язань, та зараховував їх в рахунок погашення податкового боргу.

Згідно з поясненнями відповідача, такий податковий борг утворився внаслідок несплати в установлений строк податкового зобов`язання, нарахованого податковими повідомленнями-рішеннями від 05 квітня 2018 року № та від 04 липня 2018 року № . Відповідач наполягає на тому, що такі податкові повідомлення-рішення є чинними та не скасовані в установленому законом порядку.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що податковим повідомленням-рішенням від 05 квітня 2018 року № ПАТ «Укрнафта» було нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 567322784 грн 00 коп.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив у адміністративному порядку. Рішенням ДФС України від 21 червня 2018 року № 21267/6/99-99-11-01-02-25 скаргу ПАТ «Укрнафта» було задоволено частково, податкове повідомлення-рішення від 05 квітня 2018 року № скасовано в частині взаємовідносин з НГВУ «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», Гнідинцівським ГПЗ ПАТ «Укрнафта» по операціях з надання послуг відповідно до договорів про підготовку (переробку) нафти з конденсатом.

З урахуванням вказаного рішення, Офісом великих платників податків ДПС було винесено податкове повідомлення-рішення від 04 липня 2018 року № , яким ПАТ «Укрнафта» нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 721140195 грн 00 коп.

Відповідно до пп. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Згідно з п. 60.4 ст. 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Враховуючи, що рішенням ДФС України від 21 червня 2018 року № 21267/6/99-99-11-01-02-25 було скасовано податкове повідомлення-рішення від 05 квітня 2018 року № в частині та на підставі такого рішення винесено нове податкове повідомлення-рішення від 04 липня 2018 року № , колегія суддів виходить з того, що податкове повідомлення-рішення від 05 квітня 2018 року № є відкликаним з 04 липня 2018 року.

Податкове повідомлення-рішення від 04 липня 2018 року № позивач також оскаржував у адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України «Про розгляд скарги» від 31 серпня 2018 року № 28329/6/99.99-11-01-02-25 скаргу позивача було залишено без розгляду та повернуто скаржнику з огляду на те, що питання, порушені у скарзі платника податків вже були розглянуті ДФС України по суті.

ПАТ «Укрнафта» звернулося до суду з позовом щодо оскарження дій Офісу великих платників податків ДПС щодо внесення інформації про наявність грошового зобов`язання на підставі податкового повідомлення-рішення від 0 4 липня 2018 року № .

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 640/8980/19, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 01 липня 2020 року, було визнано протиправними дії Офісу великих платників податків ДФС щодо внесення до електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем Державної фіскальної служби, ведення яких здійснюється Офісом великих платників податків ДФС, інформації про наявність у ПАТ «Укрнафта» грошового зобов`язання на підставі податкового повідомлення-рішення від 04 липня 2018 року № , що є скасованим, та зобов`язано Офіс великих платників податків ДФС виключити з електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем Державної фіскальної служби, внесення податкової інформації до яких здійснюється Офісом великих платників податків ДФС, інформацію про наявність у ПАТ «Укрнафта» грошового зобов`язання, оформленого податковим повідомленням-рішенням від 04 липня 2018 року № , що є скасованим, та інформацію про пеню, нараховану за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, оформленого податковим повідомленням-рішенням від 04 липня 2018 року № .

Висновок судів про задоволення позовних вимог ПАТ «Укрнафта» обґрунтований тим, що на підставі п.п. 56.8 та 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України та з врахуванням рішення ДФС України про продовження строку розгляду скарги ПАТ «Укрнафта» від 03 серпня 2018 року, вмотивоване рішення по суті скарги (а не лист про залишення скарги без розгляду та повернення її скаржнику) мало бути надіслано чи вручено ПАТ «Укрнафта» у строк до 14 вересня 2018 року (включно). Протягом зазначеного строку такого вмотивованого рішення по суті скарги підготовлено та надіслано не було. Юридичним наслідком порушення контролюючим органом встановленого Податковим кодексом України або продовженого рішенням керівника контролюючого органу (його заступника) строку розгляду скарги платника податків, тобто ненаправлення впродовж цих строків платнику податків вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги, є визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня. В свою чергу, визнання скарги повністю задоволеною на користь платника податків означає, що оскаржене рішення контролюючого органу з цього часу припинило регулюючу дію та не створює для платника податків юридичного обов`язку.

Таким чином судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено факт необґрунтованого включення до інформаційних систем контролюючого органу відомостей про наявність у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу, що утворився на підставі податкового повідомлення-рішення від 04 липня 2018 року № .

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що порушення строків сплати узгоджених сум податкових зобов`язань ПАТ «Укрнафта» за травень та червень 2019 року було обумовлено діями контролюючого органу щодо зміни призначення поточних платежів та зарахування коштів в рахунок погашення податкового боргу, нарахованого, зокрема, податковими повідомленнями-рішеннями від 05 квітня 2018 року № та від 04 липня 2018 року № .

У свою чергу судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено факт необґрунтованого внесення до інтегрованої картки платника податків відомостей про наявність у ПАТ «Укрнафта» грошового зобов`язання, оформленого податковим повідомленням-рішенням від 04 липня 2018 року № , що є скасованим, та про пеню, нараховану за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, оформленого податковим повідомленням-рішенням від 04 липня 2018 року № .

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність нарахування ПАТ «Укрнафта» штрафних санкцій за порушення строків сплати грошового зобов`язання, самостійно задекларованого у податкових деклараціях з податку на додану вартість від 20 червня 2019 року № та від 19 липня 2019 року № .

Висновок суду першої інстанції про незаконність нарахування штрафних санкцій за порушення строку сплати самостійно задекларованого податкового зобов`язання згідно з уточнюючим розрахунком за травень 2019 року від 20 серпня 2019 року № ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постановах від 23 січня 2018 року у справі № 810/2108/16, від 13 лютого 2018 року у справі № 803/1156/17, від 12 червня 2018 року у справі № 822/2198/17, від 23 червня 2018 року у справі № 820/2508/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 824/95/18-а, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/19068/16 та від 27 червня 2019 року у справі № 814/3148/14.

Зміст правової позиції Верховного Суду полягає у тому, що подання платником податків уточнюючого розрахунку до податкової декларації не є формою сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу, а тому у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, розмір яких залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки його сплати.

Відповідач в апеляційній скарзі обґрунтовано вказує на те, що така правова позиція була сформульована у справах, де платники податків уточнювали показники податкової звітності в сторону зменшення раніше задекларованого грошового зобов`язання.

Як раніше зазначалося, уточнюючим розрахунком від 20 серпня 2019 року № податкові зобов`язання ПАТ «Укрнафта» з податку на додану вартість за травень 2019 року було збільшено на суму 3187 грн 00 коп.

Перевіряючи наявність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених ст. 126 Податкового кодексу України, у зв`язку зі збільшенням раніше задекларованого грошового зобов`язання, колегія суддів враховує такі норми права.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами третім-п`ятим пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 відсотків від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов`язання (недоплати).

Також зазначена норма передбачає, що при самостійному донарахуванні суми податкових зобов`язань інші штрафи, передбачені цією главою Кодексу, не застосовуються.

Матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «Укрнафта» 16 серпня 2019 року, тобто до подачі уточнюючого розрахунку від 20 серпня 2019 року № , сплати суму недоплати суму недоплати з податку на додану вартість, а також штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми, як це передбачено абз. 4 п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України.

Зазначені обставини підтверджуються платіжним дорученням № 11664-П19 від 16 серпня 2019 року на суму 3187 грн 00 коп з призначенням платежу «Податок на додану вартість згідно уточнюючого розрахунку за травень 2019 року» та платіжним дорученням № 11665-П19 від 16 серпня 2019 року на суму 96 грн 00 коп з призначенням платежу «Сума штрафних санкцій згідно уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість за травень 2019 року».

Враховуючи, що позивачем виконано вимоги абз. 4 п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, інші штрафні санкції, визначені главою 11 розділу ІІ цього Кодексу, не можуть бути застосовані до позивача, про що прямо зазначено в п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

Колегія суддів враховує, що ст. 126 Податкового кодексу України, яка визначена в якості матеріально-правової підстави для винесення податкового повідомлення-рішення від 02 березня 2020 року № , також розміщена у главі 11 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Відповідно, факт самостійного виконання позивачем вимог абз. 4 п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України унеможливлює застосування до нього штрафних санкцій, передбачених ст. 126 Податкового кодексу України.

Таким чином висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування позивачу штрафних санкцій, передбачених ст. 126 Податкового кодексу України, з підстав порушення строків сплати податкового зобов`язання в розмірі 3187 грн 00 коп також в цілому є правильним, хоч і ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, що сформована за інших фактичних обставин справи.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Укрнафта».

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька

Постанова складена у повному обсязі 14 лютого 2022 року.