Справа № 200/16409/21
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року Справа№200/16409/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі ГУ ПФУ, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 27.10.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком за нормами ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання зарахувати до пільгового стажу в підземних умовах періоди роботи з 05.07.2017 року по 10.11.2017 року у ВСП «Шахтоуправління «Добропільське», з 02.04.2018 року по 12.11.2018 року та з 01.12.2020 року по 22.02.2021 року у ВСП «Шахтоуправління «Першотравенське», з 21.06.2007 року по 16.08.2007 року, з 16.11.2012 року по 10.01.2013 року, з 23.06.2014 року по 07.09.2014 року, з 17.11.2014 року по 30.11.2014 року та з 01.02.2018 року по 06.03.2018 року в ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», зобов`язання повторно розглянути заяву від 23 лютого 2021 року про призначення пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до Покровського УПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням відповідача від 27.10.2021 року відповідач відмовив в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу в підземних умовах 25 років, оскільки періоди роботи з 21.06.2007 по 16.08.2007, з 16.11.2012 по 10.01.2013, з 23.06.2014 по 07.09.2014, з 17.11.2014 по 30.11.2014, з 01.02.2018 по 06.03.2018, з 05.07.2017 по 10.11.2017, з 02.04.2018 по 12.11.2018, з 01.12.2020 по 22.02.2021 зараховані за Списком №1, але не враховані до пільгового стажу в підземних умовах. Позивач вважає таке рішення відповідача незаконним та таким, що порушує його право на отримання пільгової пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року відкрито провадження у справі № 200/16409/21, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Відзив з боку відповідача до суду не надходив.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 25-27).

Рішенням від 27.10.2021 року №0500-1509-8/93638 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу в підземних умовах 25 років. Так, спірні періоди роботи з 21.06.2007 по 16.08.2007, з 16.11.2012 по 10.01.2013, з 23.06.2014 по 07.09.2014, з 17.11.2014 по 30.11.2014, з 01.02.2018 по 06.03.2018, з 05.07.2017 по 10.11.2017, з 02.04.2018 по 12.11.2018, з 01.12.2020 по 22.02.2021 зараховані за Списком №1 (а.с.9-13).

Разом з тим, в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 28-35) містяться записи, в тому числі, про роботу:

- з 21.06.2007 року по 16.08.2007 року завідуючим гірничими роботами підземним;

- з 16.11.2012 року по 10.01.2013 року начальником зміни, зайнятих на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу в рік;

- з 23.06.2014 року по 07.09.2014 року начальником зміни, зайнятих на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу в рік;

- з 08.09.2014 року по 21.12.2014 року гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 05.07.2017 року по 10.11.2017 року заступником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 01.02.2018 року по 06.03.2018 року завідувачем гірничими роботами підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 02.04.2018 року по 12.11.2018 року майстром гірничим з повним робочим днем в шахті;

- з 01.12.2020 року по 03.12.2020 року гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті;

- з 04.12.2020 року по 01.03.2021 року майстром гірничим з повним робочим днем у шахті.

Також, в підтвердження спірних періодів роботи позивачем надані: довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №428 від 16.06.2020 року за період роботи з 02.04.2018 року по 12.11.2018 року, №154 від 01.03.2021 року за період роботи з 01.12.2020 року по 03.12.2020 року та з 04.12.2020 року по 01.03.2021 року, №172 від 07.07.2020 року за період роботи з 05.07.2017 року по 10.11.2017 року, №452 від 15.07.2020 року за період роботи з 21.06.2007 року по 16.08.2007 року, з 16.11.2012 по 10.01.2013 року, з 09.12.2013 року по 16.12.2013 року, з 23.06.2014 року по 07.09.2014 року, з 17.11.2014 року по 30.11.2014 року; накази про проведення атестації робочих місць від 16.04.2017 року №58/1, від 16.04.2007 року №216/1, від 16.04.2012 року №60/1 (а.с. 14-23).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.

Спірним є питання підтвердження пільгового стажу роботи позивача за нормами ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.06.2007 по 16.08.2007, з 16.11.2012 по 10.01.2013, з 23.06.2014 по 07.09.2014, з 17.11.2014 по 30.11.2014, з 01.02.2018 по 06.03.2018, з 05.07.2017 по 10.11.2017, з 02.04.2018 по 12.11.2018, з 01.12.2020 по 22.02.2021.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п.2 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення»(далі за текстом Закон 1788).

Закон 1788 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Даний Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

У відповідності до статті 14 Закону 1788 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Вищевказана норма закону кореспондується із частиною 3 статтею 114 Закону № 1058- IV (чинна редакція) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників,затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

На підставі пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Таким чином, трудова книжка позивача, зокрема, в частині записів про його роботу:

- з 21.06.2007 року по 16.08.2007 року завідуючим гірничими роботами підземним;

- з 16.11.2012 року по 10.01.2013 року начальником зміни, зайнятих на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу в рік;

- з 23.06.2014 року по 07.09.2014 року начальником зміни, зайнятих на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу в рік;

- з 08.09.2014 року по 21.12.2014 року гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 05.07.2017 року по 10.11.2017 року заступником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 01.02.2018 року по 06.03.2018 року завідувачем гірничими роботами підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 02.04.2018 року по 12.11.2018 року майстром гірничим з повним робочим днем в шахті;

- з 01.12.2020 року по 03.12.2020 року гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті;

- з 04.12.2020 року по 01.03.2021 року майстром гірничим з повним робочим днем у шахті,

є належним доказом роботи позивача на вказаних посадах і у наведений період часу, а отже юридичний факт роботи позивача протягом вказаного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами.

Позивач претендує на призначення пенсії за нормами ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.

Перелік робіт та професій, зайнятість на яких протягом 25 років дає право на призначення пенсії незалежно від віку, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років».

Розділом І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» цього Списку передбачено, що правом на пенсію за статтею 14 Закону № 1788-ХІІ (не менш 25 років), користуються усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в спірні періоди позивач працював в підземних умовах з повним робочим днем у шахті, тому він має право на зарахування вказаних періодів до пільгового стажу за нормами ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, вказані періоди роботи позивача також підтверджені уточнюючими довідками.

Таким чином, суд дійшов висновку, що пенсійний орган протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до пільгового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, періодів роботи з 21.06.2007 по 16.08.2007, з 16.11.2012 по 10.01.2013, з 23.06.2014 по 07.09.2014, з 17.11.2014 по 30.11.2014, з 01.02.2018 по 06.03.2018, з 05.07.2017 по 10.11.2017, з 02.04.2018 по 12.11.2018, з 01.12.2020 по 22.02.2021.

Разом з цим суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що не зарахування пенсійним органом до пільгового стажу позивача відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 періодів роботи з 21.06.2007 по 16.08.2007, з 16.11.2012 по 10.01.2013, з 23.06.2014 по 07.09.2014, з 17.11.2014 по 30.11.2014, з 01.02.2018 по 06.03.2018, з 05.07.2017 по 10.11.2017, з 02.04.2018 по 12.11.2018, з 01.12.2020 по 22.02.2021, не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі п..4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Також, відповідно до ч.1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу вищенаведених норм суд приходить до висновку, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.

Натомість, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей щодо періодів роботи позивача та отримання додаткових документів.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за нормами ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд вважає позовні вимоги про визнання протиправним та скасування спірного рішення обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

А отже, спірне рішення від 27.10.2021 року №0500-1509-8/93638 не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, а тому є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.10.2021 року №0500-1509-8/93638 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу за нормами ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 21.06.2007 по 16.08.2007, з 16.11.2012 по 10.01.2013, з 23.06.2014 по 07.09.2014, з 17.11.2014 по 30.11.2014, з 01.02.2018 по 06.03.2018, з 05.07.2017 по 10.11.2017, з 02.04.2018 по 12.11.2018, з 01.12.2020 по 22.02.2021, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Судове рішення складено та підписано 07 лютого 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко