Справа № 520/26113/21
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

14 лютого 2022 року Справа № 520/26113/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супрун Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства Фірми "Юкон Агро" (вул. Свято-Троїцька, буд. 73, с. Наталине, Красноградський район, Харківська область, 63343, ) до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство Фірма "Юкон Агро", звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 302536 від 16.11.2021 про застосування до адміністративно-господарського штрафу до Приватного підприємства ФІРМА «ЮКОН АГРО» ().

В обґрунтування позову позивач зазначив, що перевозився вантаж, який за визначенням є сипучим вантажем, а отже його зважування мало здійснюватися за певною методикою. Вказав, що допустиму масу транспортного засобу не перевищено. Також зазначив, що у акті та інших документах, складених при зважуванні не вказано ідентифікаційних даних вимірювального та зважувального обладнання.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представником відповідача через канцелярію Харківського окружного адміністративного суду 13.01.2022 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час проведення співробітниками Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки рейдової перевірки шляхом проведення габаритно-вагового контролю інспекторами був зупинений транспортний засіб марки SCАNIA, модель R420LA4X2MNA, сідловий тягач-Е, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом марки BENALU модель BRD3, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .. Було встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з напівпричепом та вантажем становила 39,160 т. при нормі 40 т.; навантаження на першу одиночну вісь тягача становить 6,590 т. при нормі 11 т.; навантаження на другу одиночну вісь тягача становить 10 т. при нормі 11 т.; - навантаження на строєну вісь напівпричепа становить 22,570 т. при нормі 22 т.. Також вказує, що п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Проте зазначений дозвіл під час перевірки був відсутній.

21.01.2022 до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому викладено правову позицію позивача стосовно порушених відповідачем у відзиві на позову питань.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, співробітниками Укртрансбезпеки проводилась рейдова перевірка на 674км+499м а/д М-03 "Київ-Харків- Довжанський".

Посадовими особами Укртрансбезпеки, був зупинений транспортний засіб марки SCАNIA, модель R420LA4X2MNA, сідловий тягач-Е, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом марки BENALU модель BRD3, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 ..

Водій транспортного засобу надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки наступні документи: посвідчення водія відповідної категорії; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; товарно-транспортні накладні; договір оренди транспортного засобу.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки SCАNIA, модель R420LA4X2MNA, сідловий тягач-Е, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом марки BENALU модель BRD3 було встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з напівпричепом та вантажем становила 39,160 т. при нормі 40 т.; навантаження на першу одиночну вісь тягача становить 6,590 т. при нормі 11 т.; навантаження на другу одиночну вісь тягача становить 10 т. при нормі 11 т.; - навантаження на строєну вісь напівпричепа становить 22,570 т. (7540 кг+ 7560 кг+ 7470 кг) при нормі 22 т.

Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування № 2059 від 06.10.2021 час 10:15 год..

На підставі талону про зважування № 2059 від 06.10.2021, контролюючими особами Укртрансбезпеки було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю №0022381 від 06.10.2021.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами контролюючими особами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 038753 від 06.10.2021.

Також, співробітниками Укртрансбезпеки було складено акт № 284876 від 06.10.2021 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, яким встановлено відповідне порушення.

Водія було ознайомлено із вищевказаними актами, про що свідчить його підпис на примірнику акта, наданих до суду.

Вказані вище обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та учасниками справи не заперечуються.

Слобожанським міжрегіональним управління Укртрансбезпеки було розглянуто справу та за результатами розгляду справ відповідно до акту від 06.10.2021 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 302536 від 16.11.2021 за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", абз.3 ч. 1 та відповідно до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000,00 грн..

Не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 302536 від 16.11.2021, позивач звернувся до суду з цим позовом за захист своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" (надалі за текстом - Закон № 3353-ХІІ), до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" (надалі за текстом - Закон № 2344-ІІІ) визначено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (надалі за текстом - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно підпункту 2 та 29 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Отже, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (надалі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (надалі за текстом - Порядок № 1567), відповідно до пунктів 2, 3, 4 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (надалі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Положеннями ч.ч. 14, 17 ст. 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абз. 54 ст. 1 Закону № 2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до п. 16 Порядку № 1567 під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з ч. 3 ст. 48 Закону №2344-III встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону №3353 до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

За приписами ч. 2 ст. 29 Закону №3353 з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Як вже зазначалось, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки SCАNIA, модель R420LA4X2MNA, сідловий тягач-Е, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом марки BENALU модель BRD3, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 було встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з напівпричепом та вантажем становила 39,160 т. при нормі 40 т.; навантаження на першу одиночну вісь тягача становить 6,590 т. при нормі 11 т.; навантаження на другу одиночну вісь тягача становить 10 т. при нормі 11 т.; - навантаження на строєну вісь напівпричепа становить 22,570 т. (7540 кг+ 7560 кг+ 7470 кг) при нормі 22 т.

Отже виявлено по транспортному марки SCАNIA, модель R420LA4X2MNA, сідловий тягач-Е, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом марки BENALU модель BRD3, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 перевищення вагових норм на строєну вісь напівпричепа, що становить 2,5 %, що є більшим ніж допустиме відхилення (2%).

Дозвіл відповідно до ст. 48 Закону "Про автомобільний транспорт", що дає право на рух автодорогами України відсутній.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 1306, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т, у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Проаналізувавши зазначені вище норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними: перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі; перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.

За змістом матеріалів справи, позивач перевозив вантаж (макуху соєву насипом), який за своїм характером є подільним, тобто може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху заборонено.

Головна мета такої заборони - збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Внаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Суд підкреслює, що законодавець з метою збереження автомобільних доріг чітко встановив порядок перевезення таких вантажів, оскільки можливо безперешкодно розділити такий вантаж по різних автомобілях, не перевищуючи їх технічні характеристики та не пошкоджуючи автомобільні дороги. Натомість, для неподільних вантажів така можливість відсутня, а тому законодавством допускається перевезення таких вантажів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, але за умови отримання відповідного дозволу.

З огляду на викладене, суд зазначає, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Згідно з абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344, за яким на позивача накладений штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344 за відсутність такого дозволу.

Також, суд зазначає, що перевіряючими при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортних засобів слід було врахувати і властивості вантажу, який перевозили автомобілі позивача, а саме макуху соєву пшеничне, що є подільним вантажем та може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху.

Проведення зважування у русі (згідно даних талону 2 км/ч), шляхом поосьового заїзду тягача і причепа на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил.

Також слід звернути увагу і на те, що Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію №02-84-08.

Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі.

Окремо суд звертає увагу на питання, що стосується зважувального обладнання, яким проводився габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача та його справності, то, відповідно до пояснень відповідача використовувались Ваги автомобільні для зважування у русі 20BA-Д-2-1 WWS-0,9 зав. № 2059.

Вказаний відповідачем засіб пройшов повірку відповідно до статті 8 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 09-2/21195-3 від 27.09.2021.

Суд зазначає, матеріали справи на переконання суду, не підтверджується факт, що зважування транспортних засобів проводилось Укртрансбезпеки належною вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані, оскільки відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами факт задіяння саме вказаного вимірювального засобу під час рейдової перевірки та здійснення зважування транспортних засобів позивача.

Окремо суд зазначає, що відсутність зазначення будь-яких ідентифікуючих реквізитів приладу, яким здійснювався габаритно-ваговий контроль у чеку (квитанції) такого приладу, тобто в документі, який встановлює обсяг ваги транспортного засобу, викликає обґрунтовані сумніви у суду щодо здійснення заходів такого контролю вказаним вище приладом на який посилається відповідач.

Таким чином, чеки (квитанції), на підставі яких відповідачем складено Акти перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 06.10.2021, Довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 06.10.21 не може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує факт зважування транспортних засобів позивача вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані, та має Свідоцтво про державну метрологічну атестацію, на яке посилається відповідач.

Суд зазначає, що Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 09-2/21195-3 від 27.09.2021 містить назву, позначення та порядковий номер, заводський номер вимірювальної техніки. В той же час, чеки (квитанції), документи, які надані відповідачем в підтвердження проведення зважування транспортних засобів позивача - не містить реквізитів щодо назви, позначення, порядкового номеру, заводського номеру вимірювальної техніки, якою проведено ваговий контроль. Крім того, вказані документи не підписано жодною особою, яка проводила ваговий контроль, не містять серійного номеру, ПІБ водія.

Враховуючи викладені вище обставини в сукупності, суд прийшов до висновку, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 302536 від 16.11.2021 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд зазначає, що представниками відповідача не надано достатніх і допустимих доказів, в розумінні ст. 73 та ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України, для спростування доводів позивача, а тому позовні вимоги Приватного підприємства Фірми "Юкон Агро" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного підприємства Фірми "Юкон Агро" (вул. Свято-Троїцька, буд. 73, с. Наталине, Красноградський район, Харківська область, 63343, ) до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 302536 від 16.11.2021 про застосування до адміністративно-господарського штрафу до Приватного підприємства ФІРМА «ЮКОН АГРО» ().

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під.,7 пов., м. Харків, 61022) на користь Приватного підприємства Фірми "Юкон Агро" (вул. Свято-Троїцька, буд. 73, с. Наталине, Красноградський район, Харківська область, 63343, ) сплачений судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 14.02.2022.

Суддя Супрун Ю.О.