Справа № 458/194/20
Суддя: Кушнір А. В.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 458/194/20
Провадження № 2-а/455/3/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кушніра А.В.,

секретар судового засідання Мисів Н.В.,

за участю представника позивача адвоката Надіч Н.Д. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача адвоката Гейвич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Боринське лісове господарство» про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

28.02.2020 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Надіч Н.Д. звернулася до Турківського районного суду Львівської області із вказаним адміністративним позовом (позовну заяву здано на пошту 25.02.2020), в якому просила суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 10.02.2020, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.65 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вказана постанова винесена всупереч чинному законодавству. По-перше, неналежно складені матеріали справи про адміністративне правопорушення не можуть бути допустимими доказами під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та не можуть бути прийняті за докази під час винесення постанови про накладене адміністративного стягнення. По-друге, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст.254 КУпАП. По-третє, особа, котра мала б розглянути справу об`єктивно та законно, вдалась до упередженого ставлення до позивача, не належно оцінила матеріали справи про адміністративне правопорушення та незаконно винесла постанову, при цьому повністю проігнорувавши усі можливі процесуальні права особи, щодо якої здійснювався розгляд справи. Крім того, стверджує, що було порушено вимоги ст.276,277,278,279КУпАП посадовою особою, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення. Враховуючи, що вказані норми не були виконані відповідачем, вважає, що постанова щодо ОСОБА_1 від 10.02.2020 має бути скасована як така, що є незаконною. Також зазначає, що оскаржувана постанова, яка винесена з грубим порушенням чинного законодавства, отримана позивачем лише 15.02.2020, а відтак саме з цієї дати позивач став обізнаний з суттю оскаржуваної постанови і саме з цієї дати має відраховуватись 10-денний строк на оскарження, який закінчується 25.02.2020 включно. З огляду на наведене, просить суд вищевказану постанову визнати незаконною та скасувати.

Розпорядженням в.о.голови Турківського районного суду Львівської області від 13.03.2020 справу передано на розгляд найбільш територіально наближеного суду до Старосамбірського районного суду Львівської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2020 року справа передана для розгляду судді ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 14.04.2020 року адміністративний позов був прийнятий до розгляду та відкрито провадження у справі.

13.05.2020 від директора ДП «Боринське ЛГ» Ільницького М.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.23-26), в якому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень покликається на наступне. Так, звертає увагу, що при складанні та оформленні матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_1 була допущена механічна описка в кваліфікації вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме: в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та у винесеній постанові про накладення на останнього адміністративного стягнення невірно зазначено кваліфікацію правопорушення - замість ч.3 ст.65 КУпАП слід вірно вважати ч.1 ст. 65 КУпАП. Крім цього, на ОСОБА_1 вірно, згідно постанови №4/1 від 10.02.2020 року, накладено адміністративне покарання у виді мінімального штрафу тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, що відповідає санкції ч.1 ст.65 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Таким чином, незважаючи на допущені описки при складанні матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 вірно притягнуто до адміністративної відповідальності за зберігання незаконно зрубаних дерев та вірно визначено та накладено адміністративне стягнення у виді 510 гривень, про що зазначено у відповідній постанові. Крім того, зазначає, що матеріали справи складено належно, але допущено описку. Зібрані докази є належними та допустимими, протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_1 у відповідності до ст.254,255 КУпАП, однак від отримання другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 категорично відмовився як і давати пояснення по суті вчиненого ним адміністративного правопорушення, однак йому було чітко роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП. Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою - помічником лісничого, який виконує обов`язки лісничого ДП «Боринського ЛГ» Фатичем М.І. та наділений такими повноваженнями Положенням про державну лісову охорону, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2009 року №976. Крім того, вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядалася уповноваженою особою відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема: особа, яка притягалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 офіційно викликався 10.02.2020 року о 10 год. 00 хв. у ДП «Боринське ЛГ» для розгляду протоколу, складеного щодо нього. Вказаного числа ОСОБА_1 прибув на розгляд, ознайомився з протоколом про адміністративне правопорушення №4/1 від 30.01.2020 року та давав пояснення по суті протоколу, в якому особисто визнав факт незаконного зберігання на своєму лісопильному об`єкті незаконної лісопродукції, хоч і пояснює, що про факт завезення вказаної лісопродукції йому нічого не відомо. Однак, ні власник лісопильного об`єкту ОСОБА_1 , ні хтось з його робітників не повідомив правоохоронні органи про факт незаконного завезення на територію вказаного лісопильного об`єкта незаконної лісопродукції. Також звертає увагу на те, що позивач отримав оскаржувану постанову №4/1 від 10.02.2020 року 15 лютого 2020 року. Строк оскарження вказаної постанови, про який зазначено у самій постанові, становить десять днів. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд перевірити дотримання позивачем строку для оскарження вказаної постанови, який сплинув - 25 лютого 2020 року. Враховуючи вищевикладені обставини, ДП «Боринське ЛГ» заперечує проти позовних вимог позивача та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.

Ухвалою судді від 31.08.2020 року дану справу прийнято до розгляду.

25.09.2020 представник відповідача адвокат Гейвич М.М. подав до суду «додаткові пояснення» (т.1 а.с.43-46), в яких зазначає наступне. Зокрема, вказує, що відповідач, який є уповноваженою особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 65 КУпАП, при розгляді справи відносно ОСОБА_1 дотримався вимог ст. 280 КУпАП щодо обов`язку з`ясувати обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Дані обставини підтверджені належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП. Зважаючи на вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, просить суд стягнути з ОСОБА_1 7500грн судових витрат пов`язаних з розглядом справи.

25.01.2021 представник позивача - адвокат Надіч Н.Д. подала до суду позовну заяву в новій редакції (т.1 а.с.80-86), в якій просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 10.02.2020, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.65 КУпАП; зобов`язати відповідача повернути незаконно вилучене майно лісопродукцію в тому ж асортименті та кількості; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу, орієнтовно у сумі 19000гривень. В обґрунтування зазначених вимог покликається на те, що оскаржувана постанова винесена всупереч чинному законодавству та підлягає скасуванню в судовому порядку. По-перше, вказує на неналежно складений протокол про адміністративне правопорушення. Так, в порушення вимог КУпАП та відповідної Інструкції, в протоколі про адміністративне правопорушення № 4/1 від 30.01.2020р. відбулось неправомірне фіксування інформації, котра не відповідає дійсності, котра не вказує на протиправні дії ОСОБА_1 та зазначено норми не існуючих правових актів, за якими намагались притягнути особу до адміністративної відповідальності. Отже, дані факти надають підтвердження складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 всупереч вимогам КУпАП, тобто неправомірного складання зазначеного протоколу, що як наслідок унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. По-друге, вказує на неналежно складені матеріали справи про адміністративне правопорушення, які не можуть бути допустимими доказами під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та не можуть бути прийняті за докази під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. По-третє вказує на порушення, допущені під час підготовки та розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 16937,80 грн, які включають в себе судовий збір, витрати понесені та орієнтовні витрати на правничу допомогу.

10.03.2021 представник відповідача адвокат Гейвич М.М. подав до суду відзив на позовну заяву в новій редакції (т.1 а.с.120-122), в якому зазначив наступне. Стверджує, що позиція та доводи на яких ґрунтується позовна заява не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. Позиція ДП «Боринське лісове господарство» щодо заявлених позовних заяв про скасування постанови від 10.02.2020 року є незмінною та відображена у відзиві від 08.05.2020 року та додаткових поясненнях від 23.09.2020 року. У відповідності з якими відповідач, є уповноваженою особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.65 КУпАП, при розгляді справи відносно ОСОБА_1 дотримався вимог ст. 280 КУпАП щодо обов`язку з`ясувати обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Дані обставини підтверджені належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення в розумінні ст.251 КУпАП, свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП. Враховуючи наведене, ДП «Боринське лісове господарство» просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Щодо заявлених позивачем до стягнення судових витрат в сумі 19000,00 грн вважає, що заявлені суми за здійснену правничу допомогу є неспівмірними, та завищеними. З наданих позивачем документів неможливо встановити точної вартості отриманих позивачем послуг, факту оплати вказаних послуг, обсяг складених адвокатом в межах даної адміністративної справи документів, час витрачений адвокатом на надання таких послуг, а також представництво у судових засіданнях, складність цієї справи свідчить про те, що заявлена сума винагороди є дещо неспівмірна з витраченими зусиллями, оскільки позовна заява та уточнена позовна заява частково дублюються між собою. Враховуючи вищенаведене, просить суд зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, заявлені позивачем, які підлягають розподілу між сторонами.

Ухвалою суду від 05.08.2021 заяву представника позивача про відвід судді Пошивака Ю.П. задоволено, справу передано для визначення складу суду в порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2021 зазначена справа передана в провадження судді Кушніру А.В.

Ухвалою судді від 18.08.2021 прийнято до розгляду дану справу та призначено судовий розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 11.10.2021 (т.2 а.с.22,23) витребувано у Державного підприємства «Боринське лісове господарство» оригінали матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.65 КУпАП.

14.02.2022 представник позивача адвокат Надіч Н.Д. подала до суду письмові пояснення в яких зазначає наступне. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, за ч.3 ст. 65 КУпАП складено в.о. лісничого Либохорівського л-ва ДП «Боринського ЛГ» Фатич М.І. безпідставно. В протоколі відсутні посилання на порушення норм лісового законодавства (ані суті порушення, ані кваліфікації порушення), відсутність таких вимог не є належним виконанням вимог щодо змісту протоколу, зазначення в протоколі суті порушення, за яке не передбачено адміністративної відповідальності, зазначення неправдивої інформації у протоколі призводить такий протокол до нікчемності та незаконності. Притягнення до відповідальності за протоколом, який складено незаконно є протиправним. У зв`язку з цим і постанова винесена за таким протоколом є такою, що винесена за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП. Відповідач по справі не з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме ОСОБА_3 не встановивши наявності порушень Лісового кодексу України, склав протокол про адміністративне правопорушення та не перевіривши належним чином обставини зазначені у протоколі притягнув позивача до відповідальності за відсутності для цього законних підстав. Більш того, звертає увагу на той факт, що ОСОБА_3 складаючи протокол про адміністративне правопорушення в порушенні вимог чинного законодавства складав його у недозволеному місці, оскільки протокол мав бути складений на місці виявлення (вчинення) правопорушення або у органах, куди може бути доставлена особа для її встановлення (правоохоронні органи, органи місцевого самоврядування). Особу порушника, не встановлювалось згідно до документів, про що зазначено в протоколі, що ОСОБА_3 записав інформацію про порушника з суб`єктивних підстав, посилаючись на те, що він особисто знає, при цьому в цьому розділі він значив свої анкетні данні ( ОСОБА_3 ). Також звертає увагу на те, що в розділі суть адміністративного порушення, зазначено: «на лісопильному об`єкті в с. Либохора ФОП « ОСОБА_1 » знаходилась лісопродукція без документів та відсутності бірок, що свідчить про незаконне зберігання лісопродукції», а у розділі у порушника виявлені: «незаконне зберігання лісу без бірок та відсутність документів». В першому випадку зазначено лісопродукцію, в другому ліс, що за своїм поняттям різні речі, оскільки згідно до чинного законодавства: лісопродукція - це деревні матеріали (деревина, кора, деревна зелень), а ліс це сукупність землі, рослинності, в якій переважають дерева та чагарники, тварини, мікроорганізми та інші природні складові, що в своєму розвитку біологічно взаємопов`язані, впливають одна на одну і на довкілля. Таким чином особа, яка складала протокол під час його складання сама не визначилась з суттю порушення та не сформувала суть порушення. Крім цього, в протоколів розділі у порушника вилучені не зазначено опис вилучених речей, при тому, що ця вимога є обов`язковою. Натомість зазначено, що згідно секвестру вилучено в кількості 4,62 метри кубічні Акт секвестру № 1 від 30.01.2020р. Також звертає увагу на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять актів від 30.01.2020р. взагалі. Також, суд має врахувати що у розділі додатки зазначено: «Акт секвестру, Рапорт в.о. лісничого ОСОБА_3 , повідомлення, квитанція, постанова» Вказані факти свідчать про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення міститься неправдива інформація, оскільки станом на момент складання протоколу (30.01.2020), згідно до справи про адміністративне правопорушення не було складено Акту секвестру (31.01.2020), не було повідомлення (31.01.2020), квитанцій (31.01.2020), не було постанови (10.02.2020). Даний факт свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення сфальсифікований та не може бути документом на підставі якого особу притягують до адміністративної відповідальності. Крім цього, оскільки протокол не складався на місці, тобто на лісопильному об`єкті в с. Либохора. а складався в Лібохірському лісництві, ОСОБА_1 був відсутній при складанні такого документу, та відповідно відносно нього не було виконано вимоги, передбачені в т.ч. ст. 265 щодо роз`яснення процесуальних прав за ст. 268и КУпАП, відповідно за причини відсутності ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, він і не міг підписати цей документ та зазначити в ньому свої заперечення. У випадку безпідставної відмови особи від підписання протоколу, залучаються свідки, які засвідчують даний факт, що не було вчинено та підтверджує порушення норм КУпАП. Крім цього, у зв`язку з тим, що протокол складався у відсутність ОСОБА_1 , такий документ не було направлено позивачу та позивач з ним не обізнаний (в матеріалах відсутні докази про направлення копії протоколу позивачу), що є грубим порушенням вимог КУпАП. Рапорт ОСОБА_3 від 30.01.2020р. містить також недостовірну інформацію, оскільки наявні матеріали свідчать про те, що лісопродукція не була вилучена 30.01.2020р. Окрім цього, сам по собі рапорт не може бути належним та допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки це є внутрішній документ, складався особою, зацікавленою та упередженою, як свідчать інші документи, не кваліфіковано оформлений та такий документ не може бути доказом винуватості особи. Акт секвестру № 1 від 31.01.2020р. складено з порушенням чинного законодавства, оскільки даний документ складається при виявленні незаконної порубки на території лісового господарства, тобто цей документ має підтверджувати, що факт незаконної її порубки, а не будь-які інші факти. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази про факт незаконної порубки деревини на території Либохірського лісництва, або на території лісництва відповідача. Відсутність такого факту (відсутність незаконної порубки деревини) взагалі не надає законних підстав стверджувати ОСОБА_3 про те, що у будь-яких осіб є чи може бути на зберіганні незаконно вирубані дерева лісового господарства, що унеможливлює притягнення будь-якої особи до відповідальності. В обов`язковому порядку, особа, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення мала встановити походження вже зрубаної деревини та водночас довести належність деревини відповідачу, а не позивачу. Яким чином ОСОБА_3 , зробив висновки, що деревина не може належати третім особам та не являється їх власністю. В матеріалах справи не міститься будь-яких документів про те, що позивач порушив законодавство, оскільки законодавець не передбачив відповідальність за незаконне зберігання, а відповідач не встановив факт зберігання незаконно вирубаної деревини (лісопродукції), за таких обставин. Як вбачається з оскаржуваної постанови, у ній відсутні відомості про час, дату та місце вчинення адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, що свідчить про неповний опис обставин, установлених під час розгляду справи, тобто про невідповідність постанови вимогам законодавства. Згідно з постановою про накладення на позивача адміністративного стягнення, дії останнього кваліфіковані за ч.3 ст. 65 КпАП України, тобто за порушення, яке не передбачено КУпАП, оскільки така норма відсутня. Вищенаведені обставини у сукупності вказують на незаконність винесеної відповідачем постанови, а тому її належить скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. З огляду на наведене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Надіч Н.Д. (в режимі відеоконференції) вимоги адміністративного позову підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, та просила такий задовольнити.

Представник відповідача адвокат Гейвич М.М. у судовому засіданні проти вимог адміністративного позову заперечив, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, просив у задоволенні такого відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 30.01.2020 в.о.лісничого Либохорівського лісництва ДП «Боринське лісове господарство» Фатичем М.І. складено протокол про адміністративне правопорушення №4/1 від 30.01.2020, згідно якого ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом 3, частиною статті 65, а також статтями 65,3 КУпАП, а саме: о 10.00год 30.01.2020 на лісопильному об`єкті в с.Либохора ФОП ОСОБА_1 знаходилась лісопродукція без документів та відсутності бірок, що свідчить про незаконне зберігання лісопродукції, що є порушенням ст.65,3 КУпАП.

10.02.2020, за результатами розгляду вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вимог лісового господарства №4/1 від 30.01.2020, в.о.лісничого Либохорівського лісництва ДП «Боринське лісове господарство» Фатичем М.І. винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення №4/1 від 10.02.2020, згідно змісту якої гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 65 частини 3 КУпАП, тим, що у підприємця ОСОБА_1 незаконне зберігання лісу без бірок та відсутності документів. Даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.65 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню, зокрема, норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

В силу положень статті 241 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 49, 63-70, 73, 75, 77, 188-5 цього Кодексу. Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, його заступники, головні лісничі, старші інженери та інженери, командири авіаланок, старші льотчики-спостерігачі та льотчики-спостерігачі баз авіаційної охорони лісів, лісничі, помічники лісничих, майстри лісу.

Так, згідно викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, суті адміністративного правопорушення зазначено, що «на лісопильному об`єкті в с.Либохора ФОП ОСОБА_1 знаходилась лісопродукція без документів та відсутності бірок, що свідчить про незаконне зберігання лісопродукції».

Зі змісту спірної постанови про адміністративне правопорушення слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за «незаконне зберігання лісу без бірок та відсутності документів» і кваліфіковано такі дії за ч.3 ст.65 КУпАП

Стаття 65 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за незаконну порубку, пошкодження та знищення лісових культур і молодняка.

Так, згідно ч.1 ст.65 КУпАП незаконна порубка і пошкодження дерев або чагарників; перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев або чагарників; знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також молодняка природного походження і самосіву на площах, призначених під лісовідновлення, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від ста п`ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.2 ст.65 КУпАП ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від шістдесяти до дев`яноста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від шестисот до дев`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом із тим, частина третя у ст.65 КУпАП, за якою кваліфіковано дії позивача, відсутня.

За таких обставин, оскільки викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові фабула адміністративного правопорушення та фактичні обставини справи не узгоджуються із правовою кваліфікацією сформульованого обвинувачення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист, відповідачем було неправильно кваліфіковано правопорушення за нормою КУпАП, яка відсутня, а саме за ч.3 ст.65 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення позивача до відповідальності, то суд приходить до висновку, що наведені обставини є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Тим не менше, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. ст. 278, 280 КпАП України, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. При розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок оформлення та обліку матеріалів про адміністративні правопорушення посадовими особами органів лісового господарства визначає Інструкція з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена наказом Державного комітету Лісового господарства України від 31 серпня 2010 року № 262 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29 вересня 2010 року № 863/18158 (далі Інструкція).

Наведені положення закону вказують на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення в лісовому господарстві, посадова особа зобов`язана не лише з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, а й при оформленні справи про лісопорушення, розгляді такої справи і притягнення винної особи до адміністративної відповідальності дотриматися порядку провадження у справах про адміністративні правопорушення, що передбачений КпАП України та вищезазначеною Інструкцією.

Відповідно до ст. 278 КпАП України та п. 3.4. Інструкції, посадова особа органу лісового господарства під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, поряд з іншими, таке питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Отже, законною підставою для притягнення винної особи до відповідальності є складений у встановленому законом порядку протокол про адміністративне правопорушення.

З постанови, яку оскаржує позивач, вбачається, що її винесенню відповідачем передував розгляд протоколу про адміністративне правопорушення № 4/1 від 30.01.2020.

Згідно із статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції при вчиненні громадянами та посадовими особами адміністративних правопорушень у сфері лісового господарства уповноважені на те посадові особи згідно зі статтею 255 КУпАП складають протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол) за встановленою формою (додаток 1).

Відповідно до п. 2.3 Інструкції протокол складається на місці виявлення правопорушення в двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, посадові особи органів лісового господарства можуть доставляти порушника(ів) до органів, визначених статтею 259 КУпАП..

Відповідно до п. 2.4 Інструкції при складанні протоколу вказується стаття КУпАП, згідно з якою наступає адміністративна відповідальність за вчинені протиправні дії. У протоколі обов`язково зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; заподіяна матеріальна шкода (у разі наявності); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 2.7 Інструкції бланк протоколу заповнюється розбірливим почерком кульковою ручкою синього, фіолетового або чорного кольору чи друкарським способом. Підчистки та помарки не допускаються. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляється прочерк. Внесення до протоколу додаткових записів після його підписання не допускається.

Відповідно до п. 2.8 Інструкції при складанні протоколу слід чітко та розбірливо викладати всі відомості, передбачені формою протоколу, звертаючи особливу увагу на точність і повноту викладення складу порушення. Відповідно до статті 265 КУпАП речі й документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час огляду речей, вилучаються посадовими особами органів лісового господарства. Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис про огляд речей або адміністративне затримання. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у посадових осіб лісового господарства, яким надано право провадити вилучення речей і документів. На вилучені речі та документи порушнику видається опис знарядь незаконного добування (заготівлі) лісових ресурсів, транспортних засобів, лісопродукції, документів (додаток 3).

Відповідно до п. 2.10 Інструкції протокол підписується посадовою особою органу лісового господарства, яка склала протокол, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право дати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції посадова особа органу лісового господарства, яка склала протокол, роз`яснює особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ставить свій підпис; у разі її відмови від підпису в протоколі про це робиться відмітка та вручається чи надсилається повідомлення щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або її законного представника. Розгляд справи за відсутності правопорушника можливий лише у випадках, коли є дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 3.4 Інструкції відповідно до статті 278 КУпАП посадова особа органу лісового господарства під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до її компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвокатів.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення №4/1, у таких відсутнє підтвердження вручення під розписку другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення №4/1 від 30.01.2020 не зазначено свідків, які б засвідчили факт відмови ОСОБА_4 від підписання протоколу. Наявна в протоколі відмітка «відмовився» жодними доказами не підтверджена.

Крім того, згідно опису документів, що знаходяться у справі, у такій міститься лише 1 примірник протоколу (оригінал). Також, в матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач отримав другий примірник вищевказаного протоколу поштою.

Оскільки, згідно змісту протоколу, від отримання другого примірнику протоколу позивач відмовився, а відтак такий з відміткою про даний факт повинен бути долучений до матеріалів адміністративної справи, однак такий відсутній, що свідчить про те, що протокол складався в 1 примірнику, що є порушенням ст.254 КУпАП та п.2.3 Інструкції.

Крім того, як слідує зі змісту протоколу, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, додатками до протоколу є: акт секвестру, рапорт в.о.лісничого Фатича М.І., повідомлення, квитанція, постанова.

При цьому суд звертає увагу на те, що наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення акту секвестру від 31.01.2020, повідомлення щодо розгляду справи від 31.01.2020, квитанції від 31.01.2020, постанова від 10.02.2020, складені після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення від 30.01.2020. Інші документи, які вказані у протоколі як додатки до нього, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд зазначає, що згідно вимог ст. 283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених при розгляді справи.

Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, в порушення вищевказаних вимог КУпАП, у ній відсутні відомості про час, дату та місце вчинення адміністративного правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що свідчить про неповний опис обставин, установлених під час розгляду справи, тобто про невідповідність постанови вимогам законодавства.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ст.283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Також, відповідно до п.4.4. Інструкції відповідно до вимог статті 283 КУпАП та статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" постанова повинна містити, зокрема, відомості про вирішення питання про вилучені речі і документи.

Відповідно до положень ст..265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують. Вилучені орден, медаль, нагрудний знак до почесного звання СРСР, почесного звання Української РСР, Почесної Грамоти і Грамоти Президії Верховної Ради Української РСР, почесного звання України, відзнаки Президента України, нагородна зброя, після розгляду справи підлягають поверненню їх законному володільцеві, а якщо він невідомий, надсилаються відповідно до Адміністрації Президента України. Вилучені самогон та інші міцні спиртні напої домашнього вироблення, апарати для їх вироблення після розгляду справи підлягають знищенню поліцейськими. Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення №4/1 від 30.01.2020 зазначено, що «у порушника виявлені незаконне зберігання лісу без бірок та відсутності документів і вилучено згідно секвестру вилучено в кількості 4,62м.куб.».

Разом із цим, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, у такій зазначено про те, що згідно ст..265 КУпАП були вилучені для тимчасового зберігання «незаконна лісо продукція вилучена у підприємця ОСОБА_1 » в кількості 4,62», однак в порушення вимог ст..283 КУпАП у постанові відсутнє прийняте рішення щодо цих вилучених речей.

Суд погоджується з аргументами представника позивача, вважає такі обґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

Згідно ч.4 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 2 і ч. 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Беручи до уваги у сукупності встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, в ході розгляду даної справи в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не представив суду належних та допустимих доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а тому така підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, відтак суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині про визнання незаконної оскаржуваної постанови та зобов`язання відповідача повернути вилучені речі позивачу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки положеннями ст. 286 КАС України не передбачено можливості ухвалення рішення про визнання незаконної оскаржуваної постанови та зобов`язання повернення вилучених речей, тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Отже, заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до вимог ч.1 ст.139 КАС України понесені позивачем ОСОБА_1 та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 420,40 гривень (станом на момент предявлення позову - у 2020році) слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно частини дев`ятої статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, суд вважає за доречне врахувати правову позицію, викладену Європейським судом з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (рішення від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, п. 269), де оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, Суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30).

У пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01) Європейський суд з прав людини вказував, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Окрім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Однак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З аналізу вищевказаних правових норм можна дійти висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу матеріали справи містять: копію договору про надання правової допомоги від 24.01.2020 з Додатком №1 до Договору (т.1 а.с.108-110); ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ №1015070 (т.1 а.с.111); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії МК№602 (т.1 а.с.112); копія акту виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги від 24.01.2020 від 20.01.2021 (т.1 а.с.106); копія квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 20.01.2021 про оплату позивачем ОСОБА_1 за надання правової допомоги по договору від 24.01.2020 на суму 9000гривень.

Отже, сума витрат позивача на правову допомогу, згідно вищевказаними доказами, складає - 9000 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (т.1 а.с.120-122) просив суд зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, заявлені позивачем, які підлягають розподілу між сторонами, покликаючись на те, що заявлені суми за здійснену правничу допомогу є неспівмірними, та завищеними, з огляду на обсяг складених адвокатом в межах даної адміністративної справи документів, час витрачений адвокатом на надання таких послуг, а також представництво у судових засіданнях, складність цієї справи.

Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження його витрат на професійну правничу допомогу та матеріали адміністративної справи, суд звертає увагу на те, що предметом даного спору, є оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, тобто спір належить до категорії незначної складності та не потребує дослідження великої кількості доказів, фактичні обставини справи є очевидними і не вимагали підтвердження додатковими доказами.

При цьому, суд також враховує, що розмір штрафу, який накладено оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення від 10.02.2020 відносно позивача складає 510 грн.

З огляду на наведене, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат у розмірі 9000гривень не є співмірною зі складністю даної категорії справ, а також ціною позову та значенням справи для сторони.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Відтак, виходячи з предмета та підстав даного позову, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, беручи до уваги наявну судову практику в аналогічних спорах, обсяг виконаних безпосередньо адвокатом робіт, виходячи також із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 3000 грн. Такий розмір витрат, на думку суду, є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову.

Керуючись ст.2, 6, 72-78, 132, 134, 139, 241-246, 250, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Боринське лісове господарство» про скасування постанови, - задовольнити частково.

Скасувати постанову в.о.лісничого Либохорівського лісництва Державного підприємства «Боринське лісове господарство» Фатича Миколи Івановича про накладення адміністративного стягнення №4/1 від 10.02.2020, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.65 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державного підприємства «Боринське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, а всього 3420 (три тисячі чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с.Либохора Самбірського району Львівської області;

Відповідач: Державне підприємство «Боринське лісове господарство»; юр.адреса: м.Бориня, вул.Лісова, 1, Львівської області, .

Повний текст судового рішення складено та проголошено 15 лютого 2022 року.

Суддя А.В.Кушнір