Справа № 440/2491/21
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 р. Справа № 440/2491/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 05.08.21 по справі № 440/2491/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у вирішенні клопотання ОСОБА_1 від 12.10.2020 (зареєстрований за №Р-22018/0/25-20 від 15.10.2020) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів та передати у власність земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :00:010:0026;

- зобов`язати відповідача затвердити поданий ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів та передати у власність земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :00:010:0026 з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем не дотримано двохтижневий строк затвердження відповідного проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність, тому вважає, що відповідна технічна документація погоджена за принципом мовчазної згоди.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 13.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням від 05.02.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, що розташована на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 12 зворотній бік).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 18.02.2020 №5134-СГ позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою (а.с. 12).

За клопотанням ОСОБА_1 від 28.02.2020 та відповідно до завдання на виконання робіт з розробки проекту землеустрою ПП "Алан-Зем" у 2020 році розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 площею 2,00 га сіножатей для ведення особистого селянського господарства на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с. 10-49).

01.04.2020 експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Литвинчук П.С. складено висновок про розгляд проекту щодо відведення земельної ділянки №2128/82-20 (а.с. 15 зворотній бік).

30.07.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області наданий висновок №1599 державної експертизи землевпорядної документації (а.с. 50).

06.10.2020 на підставі розробленого проекту землеустрою відомості про земельну ділянку, кадастровий номер :00:010:0026, внесені до Державного земельного кадастру, що підтверджено витягом від 15.03.2021 №НВ-021 (а.с. 52-54).

15.10.2020 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням від 12.10.2020 про затвердження проекту землеустрою (а.с. 70).

10.03.2021 відповідачем виданий наказ №759-УБД "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки", яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою (а.с. 71).

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність у вирішенні клопотання позивача від 12.10.2020 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів та передачу у власність земельної ділянки, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 173 Земельного кодексу України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць.

Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів.

Включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, крім земельних ділянок, визначених частиною четвертою цієї статті.

Землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Згідно з ч. 2 ст. 174 Земельного кодексу України, рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються районною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад.

Відповідно до ч.ч. 10, 12 ст. 46 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), рішення про встановлення (зміну) меж адміністративно-територіальних одиниць є одночасно рішенням про затвердження проектів землеустрою щодо їх встановлення (зміни).

Відомості про встановлення (зміну) меж адміністративно-територіальних одиниць вносяться до Державного земельного кадастру. Відомості про встановлені (змінені) межі адміністративно-територіальних одиниць зазначаються у витязі з Державного земельного кадастру, який безоплатно видається відповідній сільській, селищній, міській, районній, обласній раді .

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Рішенням п`ятдесят четвертої сесії Миргородської районної ради Полтавської області сьомого скликання від 09.11.2020 № 14 затверджена документація проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж села Черевки Миргородського району Полтавської області та встановлена межа села Черевки, зокрема зазначено, що площа в існуючих межах складає 454,0 га, загальна площа села складатиме 1171,5 га.

12.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження вище зазначеного проекту землеустрою.

10.03.2021 відповідачем прийнятий наказ № 759-УБД, яким позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, розмір земельної ділянки 2,00 га, кадастровий номер :00:010:0026, із цільовим призначенням - для введення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність.

Прийняте рішення відповідачем обґрунтоване тим, що згідно проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж села Черевки Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, затвердженого рішенням п`ятдесят четвертої сесії сьомого скликання Миргородської районної ради Полтавської області від 09.11.2020 № 14, земельна ділянка, передбачена проектом землеустрою до відведення з кадастровим номером :00:010:0026 розташована в межах населеного пункту Черевки. У Головного управління відсутні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками, розташованих в межах населених пунктів.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують факт зміни з листопада 2020 року меж села Черевки Миргородського району Полтавської області з 454,0 га до 1171,5 га, а також ту обставину, що земельна ділянка кадастровий номер :00:010:0026 станом на час звернення позивача до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з заявою про затвердження проекту землеустрою знаходилася в межах села Черевки.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача про зобов`язання відповідача затвердити поданий ним проект землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, за межами населених пунктів та передати у власність земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :00:010:0026, з урахуванням висновків суду, оскільки позивач звернувся з питання затвердження проекту землеустрою до органу, який на час звернення не мав повноважень для його вирішення.

Колегія суддів також зауважує, що сама лише бездіяльність (неприйняття рішення у встановлений строк) не є достатньою підставою для застосування принципу мовчазної згоди. Верховний Суд уже сформулював правовий висновок про те, що закріплені в законодавстві гарантії прав суб`єктів приватного права (зокрема, можливість застосування принципу мовчазної згоди), не повинні використовуватися для легалізації триваючого правопорушення або здійснення незаконної діяльності (справа № 826/2810/17). При цьому норми Земельного кодексу України не передбачають можливості застосування принципу мовчазної згоди при вирішення такого питання як затвердження проекту землеустрою.

Крім того, колегія суддів вказує, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

У постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З 17.03.2020 набрав чинності Закон України від 17.03.2020 № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (надалі - Закон № 530-ІХ).

Підпунктом 3 пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 530-ІХ визначено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Колегія суддів зауважує, що означеним Законом, зокрема, зупиняється перебіг строків надання адміністративних послуг, а не призупиняється надання будь-яких адміністративних послуг, як визначено в апеляційній скарзі позивача.

Зважаючи на підстави та предмет позову у даній справі (визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у вирішенні клопотання ОСОБА_1 від 12.10.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів та передачу у власність земельної ділянки площею 2,00 га кадастровий номер :00:010:0026), суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем не допущено протиправної бездіяльності, якою б порушувалися права позивача.

З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі №440/2491/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц