Справа № 600/3838/21-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3838/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич І.В.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

15 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання вимоги протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2021 за №Ф-2359-56 в сумі 38888,74 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.11.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.11.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2021 за №Ф-2359-56 є правомірним, адже вказану вимогу сформовано у зв`язку із наявною у позивача недоїмкою зі сплати єдиного внеску, яка виникла в період з 01.01.2018 по 31.12.2020. Згідно посвідчення № НОМЕР_1 позивач є особою з інвалідністю з 04.12.2019, а не з 04.09.2009 як помилково зазначає суд першої інстанції, тому до 04.12.2019 позивач не був звільнений від сплати єдиного внеску. Зауважив, що позивач з 09.08.2010 по даний час перебуває на загальній системі оподаткування як фізична особа підприємець, а також як особа, що займається незалежною професійною діяльністю (адвокат).

Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2022, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 25.08.2009 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в подальшому переведений на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідно до рішення Чернівецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.07.2010 №13/3 позивачем отримано Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №418.

З 09.08.2010 позивач перебуває на обліку в Головному управлінню ДПС у Чернівецькій області на загальній системі оподаткування та являється особою, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат).

09.02.2021 відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2359-56 на загальну суму 38888,74 грн, яка виникла у період з 01.01.2018 по 31.12.2020.

Вважаючи вказану вимогу протиправною, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звільнений від сплати єдиного внеску як особа, яка отримує пенсію по інвалідності.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (Закон №2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пункт 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI до платників єдиного внеску відносить фізичних осіб - підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (Закон №1058-IV) пенсіонером визнається особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом №1058-IV пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (абзац 22 статті 1).

Види пенсійних виплат визначено статтею 9 Закону №1058-IV згідно якої в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі №814/779/17 зазначила, що розглядаючи у системному взаємозв`язку вказані норми Закону №1058-IV та положення частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI, досягнення пенсійного віку (визначеного статтею 26 Закону №1058-IV) є загальним страховим ризиком, який поруч із інвалідністю, вказує на втрату особою працездатності та передбачає право на отримання відповідного соціального забезпечення за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством.

У зв`язку з цим застрахована особа у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування замість обов`язку подальшої сплати внесків набуває право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсій (за наявності необхідного страхового стажу), що логічно виключає можливість покладення на неї обов`язку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення такої особи від його подальшої сплати.

Встановлено, що згідно наявних у матеріалах справи копії пенсійних посвідчень ОСОБА_1 з 24.11.2019 як пенсіонер отримує пенсію по інвалідності (2 гр. загальне захворювання), зокрема, копіями пенсійних посвідчення від 23.11.2016 серії НОМЕР_2 та від 04.12.2019 серії НОМЕР_3 підтверджується наявність у позивача права на отримання пенсії по інвалідності (2 гр. загальне захворювання) у період з 23.11.2016 по 30.11.2022.

Отже, позивач як застрахована особа у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування замість обов`язку подальшої сплати внесків має право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсії по інвалідності, що логічно виключає можливість покладення на нього обов`язку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення позивача від його подальшої сплати.

Таким чином, апеляційний суд вважає протиправною вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2021 за №Ф-2359-56 в сумі 38888,74 грн.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.