Справа № 200/15799/21
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року Справа№200/15799/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-1), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №96 від 14.09.2021 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з урахуванням висновків суду у справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 08.09.2021 зарахувавши на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 : періоди з 21.03.1995 по 01.09.2000, з 22.05.2001 по 15.01.2003 до спеціального (пільгового) стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; періоди з 01.01.2004 по 29.07.2014, з 01.12.2014 по 08.09.2021 до страхового (загального) та спеціального (пільгового) стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільговому розмірі згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач-1 відмовив позивачу в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу 25 років. Крім того, що відповідач протиправно не зарахував до страхового та пільгового стажу період з 01.01.2004 по 08.09.2021 через розбіжність прізвища, ім`я, по-батькові в індивідуальній відомості про застраховану особу з паспортом позивача; не зарахував до пільгового стажу період з 21.03.1995 по 01.09.2000, оскільки не надано пільгову довідку, та період з 22.05.2001 по 15.01.2003, оскільки не вказано постанову Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, що діяла під час цього періоду.

Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки воно порушує його право на пенсійне забезпечення. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем-1 через Відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач-1 заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач-1 мотивував тим, що заява позивача про призначення пенсії відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, та рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу було прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. Відповідачем-1 позивачу був наданий лише лист (повідомлення) від 29.10.2021 про відмову в призначенні пенсії.

Просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву зазначив, що за наданими документами позивачу до страхового та пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.2004 по теперішній час, оскільки розбіжність прізвища, ім`я, по-батькові в індивідуальній відомості про застраховану особу та паспортом ( ОСОБА_2 ). До пільгового стажу не зараховано період з 21.03.1995 по 01.09.2000, оскільки не надано пільгову довідку, з 22.05.2001 по 15.01.2003, оскільки не вказано постанову Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено строк для надання заяв по суті.

Ухвалою суду від 21.12.2021 залучено в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) (далі відповідач-2) в адміністративній справі №200/15799/21.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

08.09.2021 позивач засобами веб-порталу звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не оскаржується сторонами.

14.09.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення №96 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , в якому зазначило наступне.

Страховий стаж позивача складає 13 років 10 місяців 5 днів. Необхідний пільговий стаж становить 10 років, пільговий стаж позивача складає 0 років 11 місяців 16 днів.

Періоди роботи починаючи з 01.01.2004 по теперішній час не зараховано до страхового та пільгового стажу, оскільки розбіжність ПІБ в індивідуальних відомостях про застраховану особу та паспортом ( ОСОБА_2 ). Після 31.12.2003 страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Також до пільгового стажу не зараховано періоди:

- з 21.03.1995 по 01.09.2000, оскільки не надано пільгову довідку;

- з 22.05.2001 по 15.01.2003, оскільки не вказано постанову Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, що діяла підчас вищезазначеного періоду.

Враховуючи зазначене, відповідачем-2 вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи згідно підпункту статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням пенсійного органу позивач звернувся до суду з даним позовом.

За результатом розгляду справи судом встановлено, що відповідно до записів №4-6, 9-19, трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.08.1992 на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 21.03.1995 по 01.09.2000 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті в Акціонерному товаристві «Шахтобудівник»;

- з 22.05.2001 по 29.07.2014 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта Трудівська»;

- з 01.12.2014 працює електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті в Державному підприємстві «Селидіввугілля».

Крім того, відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) по-батькові позивача зазначено як « ОСОБА_3 ».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до статті 58 Закону №1058-IV пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Статтею 114 №1058-IV врегульовано питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абзацом 1 частини 2 цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначене узгоджується з положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України.

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно пункту 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» (далі Постанова №637) у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Пункт 4.2 розділу ІV постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058» від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) передбачає, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм Постанови №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону №1058, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею відповідних робіт, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Щодо періодів роботи з 21.03.1995 по 01.09.2000, з 22.05.2001 по 15.01.2003, суд зазначає наступне.

За результатом розгляду справи судом встановлено, що відповідно до записів № 4-6 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.08.1992 позивач з 21.03.1995 по 01.09.2000, з 22.05.2001 по 29.07.2014 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті.

Суд констатує, що вказані записи у трудовій книжці не містять неточностей, записи зроблені чітко та без виправлень, засвідчені печатками підприємства, відповідальними працівниками та відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993.

Відмовляючи у зарахуванні вказаних періодів до пільгового стажу роботи, відповідач керувався тим, що відсутня пільгова довідка, яка б підтверджувала зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах, та роботах з особливо важкими умовами праці та в наданій довідці за період роботи з 22.05.2001 по 15.01.2003 не вказано постанову Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, що діяла на момент зазначеного періоду.

Суд відхиляє зазначені покликання, як підстави правомірності прийняття оскаржуваного рішення, адже за наявності у позивача основного документа трудової книжки, що підтверджує стаж роботи та відповідного запису у ньому, відсутні підстави щодо додаткового підтвердження стажу роботи відповідно до постанови КМУ №637.

Відтак суд наголошує, що розглядаємі періоди роботи позивача в трудовій книжці зазначено як відпрацьовані "повний робочий день в шахті", відповідно, мають вичерпні та достатні дані для зарахування таких періодів в якості пільгових.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачеві у зарахуванні періодів його роботи з 21.03.1995 по 01.09.2000, з 22.05.2001 по 15.01.2003 до пільгового стажу, оскільки стаж роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці, інших підстав для перевірки такого запису судом не виявлено.

Щодо періодів роботи з 01.01.2004 по 29.07.2014, з 01.12.2014 по 08.09.2021, суд зазначає наступне.

За визначеннями, наведеними у частині першій статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI), Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб (пункт 1); застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (пункт 3); Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом (пункт 7); страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок (пункт 10).

Статтею 14-1 Закону №2464-VI визначено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані: 1) надавати на безоплатній основі інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру податковим органам, фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування, органам праці та соціального захисту в порядку, визначеному Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах праці, трудових відносин та зайнятості населення, соціального захисту населення, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування; 2) забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; 3) здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; 4) надавати безоплатно на вимогу застрахованих осіб інформацію, що міститься на їх персональних облікових картках у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру.

Згідно зі статтею 18 Закону №2464-VI, джерелами формування Державного реєстру є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду від: Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; платників єдиного внеску; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; Державного реєстру актів цивільного стану громадян; Єдиного державного демографічного реєстру та розпорядників відомчих інформаційних систем, визначених Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус"; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку; центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції (імміграції та еміграції), громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; податкових органів; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики; центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин; центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти та науки; державної служби зайнятості; підприємств, установ, організацій та військових частин; територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску; установ (закладів), осіб, які видають листки непрацездатності; інших джерел, передбачених законодавством.

Відповідно до статті 20 Закону №2464-VI реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Підпунктом 1 частини четвертої цієї статті встановлено, що на кожну застраховану особу заводиться персональна електронна облікова картка, до якої включаються такі відомості: умовно-постійна частина картки: унікальний номер електронної облікової картки; номер посвідчення застрахованої особи; прізвище, ім`я та по батькові на момент створення електронної облікової картки; прізвище, ім`я та по батькові на поточний момент; дата народження; стать; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі та серія (за наявності), номер і назва документа, що його посвідчує; громадянство; відцифрований зразок підпису особи; відцифрований образ обличчя особи; документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство, документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства (паспорт громадянина України, посвідка на постійне проживання або посвідка на тимчасове проживання); відомості про освіту (рівень та ступінь освіти, кваліфікація, спеціальність); місце проживання; номер телефону та адреса електронної пошти.

Судом встановлено, що на ОСОБА_1 заведена персональна електронна облікова картка. Відповідно до якої містяться відомості, зокрема, ідентифікаційний номер платника - НОМЕР_3 , за яким і обліковувалась сплата ним страхових внесків, серія та номер паспорта НОМЕР_2 , та прізвище ім`я по батькові на українській мові - ОСОБА_1 , замість правильного « ОСОБА_4 ».

Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (надалі - Положення №10-1), відповідно до Закону №2464-VI визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Пунктами 4 та 5 розділу І "Загальні положення" Положення №10-1 встановлено, що Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб. Реєстр застрахованих осіб забезпечує: облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 розділу ІІІ "Створення облікової картки" Положення №10-1 визначено, що з метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки.

Згідно з пунктом 2 цього розділу облікова картка відкривається у разі: надходження у складі звітності від страхувальника відомостей про застраховану особу, дані про яку відсутні в Реєстрі застрахованих осіб; надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; сплату добровільних внесків особами, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування; надходження відомостей від фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; в інших випадках, передбачених Законом.

Відповідно до пункту 3 розділу IV "Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них" Положення №10-1 відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Контроль даних облікових карток» Положення №10-1 з метою забезпечення достовірності, точності персональних даних застрахованих осіб та їх внесення/зміни/уточнення, визначених метою їх обробки, Пенсійний фонд України здійснює комплекс організаційно-технічних заходів, спрямованих на забезпечення контролю та верифікації даних Реєстру застрахованих осіб, моніторингу змін індивідуальних відомостей про застраховану особу.

При внесенні відомостей до Реєстру застрахованих осіб або зміні будь-яких відомостей облікової картки засобами реєстру забезпечується автоматичний контроль нових відомостей з наявними в Реєстрі застрахованих осіб.

Пенсійний фонд України забезпечує збереження інформації про зміни/уточнення відомостей про застраховану особу в обліковій картці.

Враховуючи зазначене, суд зазначає, що різне помилкове написання ім`я по-батькові позивача в індивідуальних відомостях про застраховану особу не свідчить про те, що це різні особи.

Крім того, суд вважає, що саме пенсійним органом мало бути здійснено контроль написання прізвища, ім`я та по-батькові позивача, та здійснення заходів із внесенням відповідних змін.

Враховуючи, вищезазначені обставини, суд вважає безпідставною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у призначенні позивачу пенсії та неврахуванні до загального страхового та пільгового стажу спірних періодів роботи позивача. Відтак, рішення №96 від 14.09.2021, яке прийнято Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача, в той час як спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №96 від 14.09.2021 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21.03.1995 по 01.09.2000, з 22.05.2001 по 15.01.2003, до загального страхового та пільгового стажу періоди роботи з 01.01.2004 по 29.07.2014, з 01.12.2014 по 08.09.2021, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2021 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції №67 від 09.11.2021 позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №96 від 14.09.2021 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21.03.1995 по 01.09.2000, з 22.05.2001 по 15.01.2003, до загального страхового та пільгового стажу періоди роботи з 01.01.2004 по 29.07.2014, з 01.12.2014 по 08.09.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2021 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні

Стягнути за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 07 лютого 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з кара нтином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов