Справа № 340/3819/21
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/3819/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1110 від 28 квітня 2021 року про сплату податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" в сумі 34553,07 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим і підлягає скасуванню. Вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 листопада 2010 року виданого Ленінською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської сільської ради від 26 серпня 2010 року №200 йому на праві приватної власності належить нежитлова будівля (корівник) за адресою: АДРЕСА_1 . Посилався на те, що вказана нежитлова будівля відноситься до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" та відповідно до пп.266.2.2 п. 266.2 ст.266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування.

Ухвалою судді від 16 липня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а.с.16).

Згідно наданого до суду відзиву на позов, відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити. Вказував на те, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та реєстру платників податку на нерухоме майно, відмінне від ділянки, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має у власності нерухоме майно: нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 798,1 кв.м. Відповідно до Рішення сесії Копанської сільської ради №371 від 10.07.2019 ставка податку на нерухоме майно на 2020 рік для фізичних осіб складає: для об`єктів нежитлової нерухомості - 1,0% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр (47,23 грн. за 1 кв.м.). Зазначав, що ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа - підприємець, та не подавав декларацію про майновий стан і доходи, тому відсутня можливість встановити використання вказаного об`єкта нерухомості для сільськогосподарських або інших цілей, враховуючи вимоги п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України. Відповідач вважає, що оскільки відповідно до п.п.266.2.2 п.266 ст.266 Податкового кодексу України до об`єктів нерухомого майна, що не є об`єктом оподаткування віднесено лише споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, у 2020 році немає підстав для звільнення від оподаткування об`єкта нерухомого майна позивача (а.с.80).

Ухвалою суду від 08.12.2021 допущено заміну відповідача - Головне управління ДПС у Кіровоградській області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ відокремленого структурного підрозділу 43995486). (а.с.94-95)

Ухвалами суду від 08.12.2021 та від 21.01.2021 витребувано додаткові докази (а.с.96-97, 114).

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.11.2010 року виданого Ленінською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської сільської ради від 26.08.2010 року №200, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлова будівля (корівник) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231, загальною площею 798,1 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.11.2010 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26978264 від 01.07.2021 (а.с.7-9).

При цьому, у вищезазначеному витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зазначено, що дана нежитлова будівля є будівлею сільськогосподарського призначення.

Судом встановлено, що рішенням Копанської сільської ради №372 від 10.07.2019 встановлено на території Копанської сільської ради місцеві податки та збори на 2020 рік, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (додаток 1) (а.с.108).

Згідно цього рішення ставка податку на нерухоме майно на 2020 рік для об`єктів нежитлової нерухомості за 1 кв. м. - 0,1% розміру мінімальної заробітної плати, станом на 01.01.2020 (4,72 грн. за 1 кв. м.) (а.с.105-106).

Контролюючим органом в порядку підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від №0-1110 від 28 квітня 2021 року, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" (за податковий період 2020) у сумі 34553,07 грн. (а.с.6).

Не погоджуючись із спірним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, унормовано приписами статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

У підпункті 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України наведений перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, згідно з пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування

будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

У Податковому кодексі України поняття "сільськогосподарський товаровиробник" визначено у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, відповідно до якого сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Отже, це визначення застосовується для цілей глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV "Спеціальні податкові режими" Податкового кодексу України і не застосовується у спірних правовідносинах щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, урегульованих розділом ХІІ "Податок на майно".

Водночас вказане застереження в підпункті 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу XIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.

Відповідно до статті 5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Визначення "сільськогосподарський товаровиробник" міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років", якою передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавством з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробниками сільськогосподарської продукції є юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року по справі № 560/168/19.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 року №507, віднесені до підрозділу "Будівлі нежитлові" "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (клас 1271) включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Як вже зазначалось, перелік будівель, які не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначений у підпункті 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Зокрема, згідно з пунктом "ж" цього підпункту не є об`єктом оподаткування: "будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку ".

Буквальний зміст цього пункту свідчить на користь того, що звільняється від оподаткування саме об`єкт, і саме такий, який має відповідне цільове призначення. Тобто, звільняється від оподаткування об`єкт нежитлової нерухомості, який призначений для безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності, а не який безпосередньо використовується у сільськогосподарській діяльності. Додатковою обов`язковою умовою для звільнення від оподаткування є належність такого об`єкта саме сільськогосподарському товаровиробнику, тобто власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником

Законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року по справі №0340/1905/18.

Слід зазначити, що встановлена пунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Таке правозастосування відповідає практиці Верховного Суду (постанови від 10 квітня 2020 року у справі №823/1751/17, від 24 квітня 2020 року у справі №540/2206/19 та від 21 жовтня 2020 року у справі №520/8580/18), від 12 жовтня 2021 року у справі №580/322/20.

Так як свідчать встановлені обставини справи, між позивачем (Позичкодавець) та фермерським господарством "Лідянське" (Користувач) укладено договір позички нежитлового приміщення від 01.01.2019, відповідно до умов якого Позичкодавець передає у виключне строкове та безоплатне користування Користувачу строком до 19.12.2021, для здійснення сільськогосподарської діяльності (для розміщення та зберігання зернових та технічних культур), приміщення нежитлової будівлі (корівник), площею 798,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.111-112)

Так, об`єкт нежитлової нерухомості - корівник, площею 798,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить позивачу на праві власності і щодо якого контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлею, призначеною для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Проте, доказів її фактичного використання самим позивачем у сільськогосподарській діяльності, не надано. Як і не надано доказів, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником.

З урахуванням викладеного та з огляду на встановлені судом обставини справи, суд доходить висновку, що позивач не підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належне йому на праві власності нежитлове приміщення є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім того, доводи позивача щодо прийняття відповідачем рішення без врахування пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, спростовуються матеріалами справи, та оскільки об`єкт нерухомого майна, що належить позивачеві на праві приватної власності, здається господарству на підставі договору позички нежитлового приміщення, що також виключають можливість застосування пільги, передбаченої п."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Доводи позивача, що йому не відомо факт опублікування в засобах масової інформації рішення Копанської сільської ради, судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до інформації наданою старостою Копанського старостинського округу, питання про місцеві податки та збори на 2020 рік було винесено на громадське обговорення 05.02.2019 та рішення Копанської сільської ради від 10.07.2019 №372 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Копанської сільської ради на 2020 рік» разом із ставками земельного податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки було оприлюднено на офіційному веб-сайті сільської ради та розміщено на дошці оголошень. (а.с.104).

Водночас, судом встановлено, що відповідачем неправильно розраховано суму податку, оскільки неправильно взято до розрахунку ставку податку. Так, згідно рішення Копанської сільської ради №372 від 10.07.2019 встановлена ставка податку на нерухоме майно на 2020 рік для об`єктів нежитлової нерухомості за 1 кв. м. - 0,1% розміру мінімальної заробітної плати, станом на 01.01.2020 (а.с.105-106).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 01.01.2020 розмір мінімальної заробітної плати становить 4723,00 грн. (4723х0,1% = 4,72 грн. за 1 кв. м.)

Тобто, розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для нежитлових будівель, на 2020 рік становить: 3769,43 грн. (4723 грн. х 0,1% х (798,1 кв.м.). Отже, щомісячний платіж податку становить 314,12 грн. (4723 грн. х 0,1% х 798,1 кв.м./12). При цьому, за березень 2020 року нарахування податку на нерухоме майно не здійснюється в силу законодавчих приписів щодо карантину - ст.52-5 ПК України.

Отже, позивач зобов`язаний сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для нежитлових будівель, на 2020 рік в сумі 3455,32 грн. (11 х 314,12).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що спірне рішення в частині визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 31097,75 грн. (34553,07 - 3455,32) підлягає скасуванню, як протиправне.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. (а.с.5). Позовні вимоги задоволені судом на суму 31097,75 грн., що дорівнює 90% від суми 34553,07 грн., а відтак судовий збір належить повернути пропорційно задоволеній частині в сумі 817,20 грн.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (23212, Кіровоградська область, Маловисківський район, с.Копанки, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м.Кропивницький, вул.Велика Перспективна, 55, код ЄДРПОУ відокремленого структурного підрозділу 43995486) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від28.04.2021 №0649230-24-5-1110, в частині нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання в сумі 31097,75 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 817,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ код ЄДРПОУ відокремленого структурного підрозділу 43995486).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина