Справа № 200/15117/21
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року Справа№200/15117/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (юридична адреса: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Громової, буд. 67, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оформлену листом стосовно перерахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 29.01.2020 р. по 04.07.2020 р. із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;

- зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки перерахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення та інші види додаткових виплат за період з 29.01.2020 р. по 04.07.2020 р. із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року відповідно до Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 р. по день її фактичної виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 р. № 2050- III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

В обґрунтування позову зазначено, що з 11.03.2015 р. по 29.04.2017 р. та з 06.11.2017 р. по 04.07.2020 р. позивач проходив військову службу на посадах в Маріупольському об`єднаному міському військовому комісаріаті та у Донецькому обласному військовому комісаріаті. Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.07.2020 р. № 188 з 04.07.2020 р. був виключений зі списків особового складу у зв`язку зі звільнення з військової служби. В період проходження служби з 29.01.2020 р. по 04.07.2020 р. відповідач нарахував грошове забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018 р. (1 762,00 грн.). Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови КМУ № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.09.2017 р. не був приведений у відповідність з нормою п. 4 цієї постанови в редакції п. 6 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Разом з тим постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови № 103, яким було внесено зміни до п. 4 постанови № 704, та таким чином, з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 діє редакція п. 4 постанови № 704, яка була чинною до зазначених змін.

Таким чином, позивач вважає, що з 29.01.2020 р., з дати набрання законної сили судовим рішенням по справі № 826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. У зв`язку з несплатою грошового забезпечення, позивач просить виплатити грошову компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 р. по день її фактичної виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 р. № 2050- III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» У зв`язку з чим, звернувся до суду із даним позовом (а. с. 1-9).

З 10 січня 2022 року по 14 січня 20202 року включно суддя Черникова А.О. знаходилась у відпустці.

З 17 січня 2022 року по 29 січня 2022 року включно суддя Черникова А.О. перебувала на лікарняному.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Строків звернення до суду у справі із даним позовом поновлені (а. с. 26-27).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини 1 статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

05 січня 2022 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Зазначив, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких осіб», якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу - є чинною нормою і у даному випадку застосуванню підлягає механізм, який визначає множення саме розміру прожиткового мінімуму дня працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, а не 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати встановленого законом на 1 січня календарного року. Також заявлені вимоги позивача щодо виплати компенсації, вважає безпідставними. На підставі чого просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а. с. 32-38).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом Серії НОМЕР_2 , який видано Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 07 грудня 2006 року, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 (а. с. 10, 21-22).

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_3 від 23 листопада 2015 року (а. с. 11).

Згідно витягу із наказу військового комісара Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату (по стройовій частині) від 11.03.2015 р. № 18 солдата ОСОБА_1 , якого призвано Маріупольським об`єднаним міським військовим комісаріатом Донецької області 11 березня 2015 року - відповідальним виконавцем мобілізаційного відділення Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату, ВОС-901074. З 11 березня 2015 року ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків (а. с. 40).

Згідно витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 22.11.2019 р. № 333, лейтенант ОСОБА_1 призначено на посаду офіцера групи морально-психологічного забезпечення та зв`язків з громадськістю Донецького обласного військового комісаріату Донецької області (а. с.39).

Згідно витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 04.07.2020 р. № 188, лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера групи морально-психологічного забезпечення та зв`язків з громадськістю Донецького обласного військового комісаріату, звільнено за пунктом 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я). Виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 04.07.2020 р. (а. с. 12).

02 червня 2021 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати інформацію про тарифний розряд та тарифні коефіцієнти за посадами, які обіймав за період проходження військової служби з 01.03.2018 р. по 04.07.2020 р. (а. с. 14).

Листом відповідача від 11.06.2021 р. № 09/02/847 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до пункту 4 Постанови КМУ № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового у начальницького складу та деяких інших осіб» (далі постанова КМУ № 704), встановлені розмірі посадових окладів станом на 01 січня 2018 р. (1 762,00 грн.) та відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, не визначено брати до уваги примітки до них, а також те, що частина Постанови КМУ № 704 має більшу закону силу, ніж додатки до неї. Зазначив, що постановою КМУ від 28.10.2020 р. № 1038 «Про внесення змін до постанов КМУ від 23.11.2006 р. № 1644 від 30.08.2017 р. № 704 врегульоване питання щодо приміток до постанови КМУ № 704, тобто, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови КМУ від 36 серпня 2017 р. № 704 (а. с. 15).

28 серпня 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку грошового забезпечення за період за 30.01.2020 р. по 04.06.2020 р. (по день звільнення) із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01.01.2020 р. згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Листом відповідача від 15.09.2921 р. за № 09/02/1094 на звернення позивача про обчислення його посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати встановленого законом на 01.01.2018 р., відповідач повідомив позивача про те, що під час проходження позивачем військової служби за період з 30.01.2020 р. по 04.06.2020 р. розмір посадового окладу не застосовувався відповідно до п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. № 704, у зв`язку з тим, що відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 704, встановлені розміри посадових окладів, окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та навчального складу та визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року та відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1, 12, 13, 14. В цьому пункті не визначено брати до уваги примітки до цих додатків. Також в листі відповідач зазначив, що позивачу встановлений 19 тарифний розряд і посадовий оклад визначений шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року - 1 762,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 - 2,48, що склало 4 370,00 грн. Військове звання «лейтенант» і оклад за військовим визначений шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року - 1762,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 14 - 0,64, що складає 1 130,00 грн. У зв`язку з чим, позивача повідомлено про нарахування та виплату грошового забезпечення відповідально до чинного законодавства і підстав для перерахунку не має (а. с. 18-19).

Не погодившись із діями відповідача, позивач звернувся із даним позовом до Донецького окружного адміністративного суду.

Щодо строку звернення до суду із даним позовом, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч.6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Верховний Суд України у постанові від 17.02.2015 р. (справа №21-8а15), з-поміж іншого, зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Так, спеціальним законодавством, не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак такі питання регулює Кодекс законів про працю України.

Згідно з ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Окрім того, Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 р. №8-рп/2013 дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

За таких обставин, оскільки Кодекс адміністративного судочинства України передбачає, що інші закони можуть встановлювати строки звернення до суду, застосуванню в цій справі підлягають саме положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, згідно яких звернення до суду із заявленими позивачем вимогами не обмежується будь-яким строком.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 26.06.2019 р. по справі №820/4748/17, від 13.03.2019 р. по справі №807/363/18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення з даним адміністративним позовом до суду, зазначеним ним у відзиві на позовну заяву.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011) передбачено: соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За приписами частини першої статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011 встановлено: до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правилами частини четвертої статті 9 Закону № 2011 обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

30.08.2017 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців (далі - Постанова №704).

Відповідно до пункту 10 Постанови №704, ця постанова набирає чинності з 01.03.2018 р.

Постановою № 704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції, чинній до 24.02.2018 р.) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

При цьому Додатки 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. У зазначених примітках наведена, зокрема, інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 (яка набрала чинності 24.02.2018 р.) до Постанови № 704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 викладено у новій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

За змістом Постанови № 704, в редакції Постанови № 103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 р., а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким, зокрема, в пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.

Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2020 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства соціальної політики України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі № 826/6453/18.

Отже, зміни до пункту 4 постанови № 704, внесені пунктом 6 постанови № 103, з 29.01.2020 р. не підлягають застосуванню.

Таким чином, відповідно до редакції пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 р. мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Слід зазначити, що з 29.01.2020 р. знов почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, в тому випадку, коли у календарному році, в якому застосовується відповідна норма зазначеного підзаконного нормативно-правового акту, 50% мінімальної заробітної плати перевищують прожитковий мінімум, тобто мінімальна заробітна плата стає розрахунковою величиною для обрахунку посадових окладів.

Проте, згідно з пунктом 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 р. № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 р. у справі № 240/4946/18, постанові Верховного Суду від 18.02.2021 р. у справі № 200/3775/20-а, постанові Верховного Суду від 11.02.2021 р. у справі № 200/3757/20-а.

Відтак, під час розв`язання колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ та пунктом 4 Постанови № 704 у редакції до внесення змін постановою КМУ від 21.02.2018 р. № 103, перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.

Постанова № 704 року є підзаконним нормативно-правовим актом. Юридична сила закону як джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Тобто, вказаний пункт 4 Постанови №704 в частині обрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням у розмірі 50% мінімальної заробітної плати, суперечить нормам розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VIII та не підлягає застосуванню.

Крім того, п. п. 9, 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VIII визначено, що до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Водночас, з 29.01.2020 р. була відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018 р.

Звідки слідує, що 29.01.2020 р. настала подія підвищення розміру грошового забезпечення військовослужбовця за складовими: оклад за посадою та оклад за військовим званням за рахунок виникнення у суб`єкта владних повноважень - органу фінансового забезпечення обов`язку обраховувати ці показники із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, тобто в даному випадку станом на 01.01.2020 р., а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р.

Статтею 7 Закону України від 14.11.2019 р. № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що станом на 01.01.2020 р. прожитковий мінімум на одну працездатну особу дорівнює 2 102,00 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у період з 29.01.2020 р. по 04.07.2020 р. грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 р. за Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», чого відповідачем зроблено не було.

Отже, обчислення грошового забезпечення позивача із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 р. не відповідає діючому на теперішній час нормативно-правовому акту.

Як наслідок, що відповідачем допущено протиправні дії щодо відмови щодо перерахування та виплати позивачу.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №360/3188/21.

Щодо зобов`язання нарахування та виплати позивачу компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 р. по день її фактичної виплати, суд зазначає наступне.

За статтею 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згадані вище статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців; дається визначення поняття доходи для цілей цього Закону; а також порядок обчислення суми компенсації.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 лютого 2001 р. №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 19 грудня 2011 року (справа № 6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16). Такий підхід підтримано і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 3 липня 2018 року (справа №521/940/17).

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом у постанові від 16.12.2020 р. у справі №521/21718/16-а.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.

Цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб»(пункт 3 Порядку).

Зі змісту пунктів 4, 5 вказаного вище Порядку вбачається, що виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при проведенні перерахунку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів з 29.01.2020 р. відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050- III та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159.

При цьому суд зазначає, що лист про відмову позивачу перерахунку та виплаті грошового забезпечення за період з 29.01.2020 р. по 04.07.2020 р. не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні, застосованому у КАС України, а тому підстав для визнання протиправним та скасування вищезазначеного листа немає.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд, виходячи з положень частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку та виплати грошового забезпечення та інші види додаткових виплат за період з 29.01.2020 р. по 04.07.2020 р. із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року відповідно до Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про стягнення судових витрат.

Керуючись статтями 2, 3, 5-9, 12, 15, 18, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 241-243, 245, 246, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (юридична адреса: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Громової, буд. 67, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у перерахуванні та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 р. по 04.07.2020 р. із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та інші види додаткових виплат за період з 29.01.2020 р. по 04.07.2020 р. із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року відповідно до Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 р. відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050- III та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Повний текст рішення складений та підписаний 02 лютого 2022 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова