Справа № 200/2701/21-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року Справа№200/2701/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 31 від 26.02.2021 року, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

15 березня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому позивачка просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 31 від 26.02.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням та зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивачки з 25.09.1985 року по 21.10.1991 року на підприємстві Центральних ремонтно-механічних майстернях ГОКа Куралзолото об`єднання Якутзолото за професіями електрозварника на автомашинах та електрозварника на автоматах і полуавтоматах.

Позов обґрунтований тим, що позивач 24.02.2021 року звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важким умовами праці за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте, вказує позивач, що 26.02.2021 року відповідач прийняв рішення, яким відмовив позивачу в призначенні пенсії, посилаючись в ньому на те, що період роботи з 25.09.1985 по 21.10.1991 на підприємстві Центральних ремонтно-механичних майстернях ГОКа «Куралзолото» об`єднання «Якутзолото» за професіями, електрозварника на автомашинах та електрозварника на автоматах і полуавтоматах не можуть бути зараховані до пільгового стажу позивача з тих підстав, що відсутня довідка про пільговий стаж.

Рішення відповідача, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії остання вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки спірний період роботи підтверджується її трудовою книжкою та наданими відповідачу довідками, в тому числі і архівними.

Відповідач, не погодившись із позовними вимогами, надав до суду відзив на позов ОСОБА_1 , в якому заперечивши проти задоволення позову зазначив, що позивач звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою від 24.02.2021 року № 331 щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці відповідно до п. ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначає, що до вказаної вище заяви позивач додала: паспорт і РНОКПП, трудову книжку, свідоцтво про укладання шлюбу, копії наказів про результати атестації робочих місць від 27.12.2010 № 742 та від 28.12.2015 № 1407, архівну довідку про стаж роботи та архівну довідку про перейменування підприємства (видані архівним відділом Муніципальної казеної установи «Усть-Янського управління культури та духовного розвитку»).

Відповідач також зазначає, що прийняттю спірного рішення слугувало те, що до стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах не було зараховано період роботи в районі Крайньої Півночі з 25.09.1985 по 21.10.1991 на підприємстві Центральних ремонтно-механічниї майстернях ГОКа «Куларзолото» об`єднання «Якутзолото» за професією електрогазозварювальника на автоматах і полуавтоматах з тих підстав, що надані позивачем архівні довідки, що видані архівним відділом Муніципальної казаної установи «Усть-Янського управління культури та духовного розвитку» про стаж роботи та заробітну плату ОСОБА_1 не можуть бути направлені на розгляд Комісії, оскільки відсутній факт ліквідації підприємства ГОК «Куларзолото» виробничого об`єднання «Якутзолото» без правонаступника, а також у зв`язку із тим, що позивачем не було надано пільгових довідок та наказів про атестацію.

Відповідач також вказав, що згідно наданих позивачкою документів та даних з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж ОСОБА_1 складає 30 років 05 місяців 15 днів, з них пільговий стаж роботи 06 років 08 місяців 08 днів.

Вік позивача на дату звернення складав 53 роки. Згідно на даних документів право на пенсію за віком на пільгових умовах остання набуде після досягнення 57 років за нормами статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування».

У зв`язку з наведеним вище Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 19 березня 2021 року позов прийнятий до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 25 березня 2021 року провадження у справі було зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20 (Пз/9901/32/20).

Ухвалою від 24 листопада 2021 року суд поновив провадження у справі № 200/2701/21-а.

В період з 28 грудня 2021 року по 14 січня 2022 року суддя Христофоров А.Б. перебував у відпустці, у зв`язку із чим судове рішення прийнято в перший робочий день.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 10-12).

Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів справи, 24.02.2021 року позивач звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком (Список № 2) № 31 до якої, поряд з іншими документами, додала архівну довідку про перейменування підприємства (а.с. 43-44, 65-66).

Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 та доданих до неї документів прйняло 26.02.2021 року рішення № 31, яким відмовило позивачу в призначенні пенсії зам віком з підставі відсутності необхідного пільгового стажу роботи (а.с. 13-16, 45-48, 67-зв. бік а.с. 68).

Так, у спірному рішенні вказано, що до пільгового стажу позивача не зараховано період її роботи з 25.09.1985 по 21.10.1991 на підприємстві Центральних ремонтно-механичних майстернях ГОКа «Куралзолото» об`єднання «Якутзолото» з підстав відсутності довідки про пільговий стаж.

Крім того у рішенні також зазначено, що архівними відділами не надано можливість встановлювати пільговий характер роботи, тому врахувати довідку від 21.01.2019 року № 52, що видана архівним відділом Муніципальної казеної установи «Усть-Янського управління культури та духовного розвитку», не можливо.

Вказано, що страховий стаж роботи позивач складає 30 років 05 місяців 15 днів, із них пільговий стаж роботи 06 років 08 місяців 08 днів, що суперечить вимогам п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також відзначено, що згідно наданих позивачем документів право на пенсію остання набуде після досягнення нею 57-річного віку.

Трудова книжка серії НОМЕР_2 від 25.09.1985, що видана на ім`я ОСОБА_3 , має, поряд з іншими, наступні записи:

- 25.09.1985 прийнята учнем електрозварювальника на автоматах на підприємство ГОК «Куларзолото» виробничого об`єднання «Якутзолото»;

- 26.01.1986 переведена електрогазозварювальником на автоматах другого розряду;

- 21.10.1991 переведена учнем накопичувача кисневих балонів кисневої станції;

- 16.01.1992 переведена накопичувачем кисневих балонів кисневої станції;

- 01.10.1992 звільнена за власним бажанням.

В архівній довідці від 14.01.2021 року вих. № 44, що видана Муніципальним архівом Муніципального району «Усть-Янського УЛУС (район) Республіки Саха (Якутія) зазначено, що в документах по особовому складу Центральних ремонтно-механічних майстернях ГОКа «Куралзолото» об`єднання «Якутзолото» в наказах з 1985 року по 1992 рік про роботу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 містяться наступні записи:

наказ № 98 к-ц від 25.09.1985 року про прийом ОСОБА_1 учнем електрозварювальника на автомашинах з 25.09.85 р;

наказ № 11 к-ц від 26.01.86 р. про переведення електрозварювальником на автомашинах по 2 розряду з 26.01.86 р;

наказ № 43/п від 26.04.89 р. у зв`язку з введенням нових умов лоплати праці встановлено нову професію електрозварювальник на автоматах та полу автоматах 2 розряду з 26.04.89 р;

наказ № 92 к-ц від 23.10.91 р. про переведення учнем учнем наповнювача кисневих балонів на кисневу станцію з 21.10.91 р;

наказ № 03 к-ц від 17.01.91 р. про переведення наповнювачем кисневих балонів на кисневу станцію з 16.01.92 р;

наказ № 46 від 04.05.92р. про звільнення ОСОБА_4 за власним бажанням (а.с. 19).

У довідці від 14.01.2021 року № 45, що видана Муніципальним архівом Муніципального району «Усть-Янський Улус (район) Республіки Саха (Якутія) зазначено, що позивач працювала в ЦРММ ГОКа «Куралзолото» об`єднання «Якутзолото» та відображено суму її заробітку за 1985 1992 роки (а.с. 20).

З протоколу призначення та перерахунку пенсії ОСОБА_1 судом встановлено, що період роботи позивача з 25.09.1985 року по 21.10.1991 не зараховано до її пільгового стажу роботи (а.с. 49-50, 69-зв. бік а.с. 69).

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії позивач звернулася до суду з даним позовом.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII та Законом України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 Закон України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 цього Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До цих змін порядок призначення пенсій на пільгових умовах визначався ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Так, п. б ст.13 цього закону в редакції, чинній до з 01.04.2015 передбачала, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Рішенням Конституційного суду України №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнано неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку із цим на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Положення зазначеним нормативно-правових актів суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

В рішенні у зразковій справі №360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Законів України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII та „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи №360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим для особи, а не Закону №1058-ІV.

Крім того, порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3. Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій і посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. В даному випадку йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, шо визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці мас бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (пункт 20 Порядку № 637).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що уточнюючі довідки мають надаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Суд зазначає, що позивачем на підтвердження пільгового стажу роботи до матеріалів справи були долучені: архівна довідка від 14.01.2021 року вих. № 44, що видана Муніципальним архівом Муніципального району «Усть-Янського УЛУС (район) Республіки Саха (Якутія), яка містить інформацію щодо періодів роботи позивача з 25.09.1985 року по 01.10.1992 року на підприємстві Центральних ремонтно-механічних мастернях ГОКа «Куралзолото» об`єднання «Якутзолото» за професіями електрозварника на автомашинах та електрозварника на автоматах і полуавтоматах; архівна довідка від 14.01.2021 року № 45, що видана Муніципальним архівом Муніципального району «Усть-Янського УЛУС (район) Республіки Саха (Якутія), яка підтверджує період роботи позивача з вересня 1985 року по жовтень 1992 року та відображає сумуи її заробітку за вказаний період.

Вказані документи підтверджують зазначені періоди роботи позивача на підприємстві, що розташоване у районах Крайньої Півночі (відповідно до бланків довідок із зазначенням місця розташування підприємства та відповідних архівних довідок).

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Проте, обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено на керівників підприємств, а тому у випадку її не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є неправомірним.

Суд зазначає, що особа, яка працює на посаді та по якій має бути проведена атестація робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відтак, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Крім цього, провести обчислення та зарахування пільгового стажу позивача можливо на підставі довідок від 14.01.2021 № 44 та № 45.

Суд зазначає, що до Списків № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженими постановою Ради Мінстрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, Постановою Ради Міністрів СРСР N 10 від 26.01.91, які діяли у відповідні періоди роботи позивача, були включені посади (професії) на яких працювала позивач у спірний період.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не заперечується той факт, що посади, на яких працювала в спірний період позивач, а саме «зварник» та «газоелектрозварник» належать до професій, посад зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічні правові висновки міститься у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №265/6105/16-а.

З вказаних вище довідок, за текстом чи з їх бланків видно, що підприємство, що їх видало, розташоване у районі Крайньої Півночі чи місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Усть-Янський район Республіка Саха (Якутія).

Дана правова позиція викладена постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2020 року у справі №200/419/20-а.

Виходячи з наведеного порушене право позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах підлягає відновленню шляхом визнання протиправним та скасування оскарженого рішення органу Пенсійного фонду України.

Разом з тим суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача зарахувати спірний період до пільгового стажу, оскільки відповідачем виконані не всі умови для прийняття рішення, а саме не досліджено та не проаналізовано надані позивачем довідки, які мали значення для правильного вирішення питання про призначення позивачу пенсії, оскільки доказів надання відповідачу вказаних довідок до заяви про призначення пенсії від 24.02.2021 року позивачем не надано.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органа Пенсійного фонду України.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В той же час, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що решта позовних вимог підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень повторно вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи положення частини другої статті 9 КАС України та статтю 13 Конвенції суд вважає за можливим вийти за межі позовних вимог та обрати інший спосіб захисту, який є необхідним для відновлення порушеного права позивача, а саме, визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 31 від 26.02.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Щодо вимоги про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення суд зазначає, що відповідно до ст. 382 КАС України суд, яких ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Слід наголосити, що суд має право, але не зобов`язаний зобов`язувати подати звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення строку для подання звіту про виконання рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо, зокрема, спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За подання до суду даного позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн. (а.с. 22).

Таким чином, враховуючи, що позов судом задоволений частково, проте спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача слід стягнути судовий збір в повному обсязі, а саме в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192-194,224-228,241-247, 255,253-263,293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: вул. Дружби, буд. 22, м. Торецьк, Донецька область, 85200, ) про визнання протиправним та скасування рішення № 31 від 26.02.2021 року, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26.02.2021 року № 31 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: вул. Дружби, буд. 22, м. Торецьк, Донецька область, 85200, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) від 24.02.2021 № 31 про призначення пенсії на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: вул. Дружби, буд. 22, м. Торецьк, Донецька область, 85200, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 17 січня 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров