Справа № 520/23593/21
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

14 лютого 2022 р. справа № 520/23593/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, до Державного підприємства "Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань УКРНДІІНТВ" про стягнення податкового боргу, -

встановив:

Суб`єкт владних повноважень, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України (враховуючи, що позов було подано з зазначенням місця знаходження та коду ЄДРПОУ відокремленого підрозділу ДПС України, суд вважає, що правильним найменуванням відповідача є - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України) (далі за текстом владний суб`єкт, контролюючий орган, адміністративний орган, ГУ, Управління), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд стягнути до бюджету України кошти у розмірі 1.984.627,85 гривень у рахунок погашення податкового боргу з Державного підприємства "Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань УКРНДІІНТВ", код в , місцезнаходження: пр. Науки, буд. 38, м. Харків, 61166 з усіх відкритих розрахункових рахунків.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що платник податків у добровільному порядку не виконав податкового обов`язку з оплати самостійно задекларованих та узгоджених податкових зобов`язань. Вказане спричинило утворення спірної суми заборгованості. Вжиті контролюючим органом заходи, зокрема, направлення податкової вимоги, не призвели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Державне підприємство "Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань УКРНДІІНТВ" (далі за текстом - платник, ДП "УКРНДІІНТВ"), правом на подання відзиву на позов не скористався, хоча про відкриття провадження по справі повідомлявся судом належним чином та завчасно.

Період відпустки з 28.12.2021р. по 31.12.2021р., з 01.01.2022р. по 06.01.2022р., з 25.01.2022р. по 26.01.2022р., вихідні та святкові дні з 25.12.2021р. по 27.12.2021р., з 07.01.2022р. по 09.01.2022р., знаходження на лікарняному з 10.01.2022р. по 14.01.2022р., з 01.02.2022р. по 11.02.2022р. зумовили розгляд справи по суті 14.02.2022р.

Суд, вивчивши доводи позову, повно виконавши процесуальний обов`язок з офіційного з`ясування обставин спору, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, котрі врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Відповідач, ДП "УКРНДІІНТВ", набув правового статусу суб`єкта господарювання - юридичної особи 06.08.1991 р., та значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань під ідентифікаційним номером 02498004.

Податковою адресою відповідача є проспект Науки, буд. 38, м. Харків, 61166.

До заявленої владним суб`єктом вимоги про стягнення коштів структурно входять наступні платежі:

- з податку на додану вартість: податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 19.10.2020 № у розмірі 92.016,00 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 17.11.2020 № у розмірі 149.989,00 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 16.12.2020 № у розмірі 172.600,00 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 15.01.2021 № у розмірі 236.359,00 грн.; податкові зобов`язання, що визначені в уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виправлених помилок від 10.02.2021 № у розмірі 7.894,00 грн.; штрафні санкції самостійно нараховані платником згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виправлених помилок від 10.02.2021 № у розмірі 395,00 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 18.02.2021 № у розмірі 181.701,00 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 16.03.2021 № у розмірі 104.358,00 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 16.04.2021 № у розмірі 128487,00 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 17.05.2021 № у розмірі 225.625,00 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 16.06.2021 № у розмірі 154.187,00 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 19.07.2021 № у розмірі 158.892,00 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 16.08.2021 № у розмірі 192616,00 грн.; за податковим повідомленням-рішенням від 22.09.2020 №, яким донараховано штрафні санкції у розмірі 18.765,34 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб: податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 04.02.2020 № у розмірі 12.986,70 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 23.06.2020 № у розмірі 32.478,76 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 15.04.2020 № у розмірі 12.986,70 грн.; податкові зобов`язання, що визначені у податковій декларації від 27.01.2021 № у розмірі 102.291,35 грн.

Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували як достовірність самостійно задекларованих та узгоджених платником грошових зобов`язань, так і факт добровільної подачі платником цих документів обов`язкової податкової звітності.

Також, за матеріалами справи встановлено, що вказане вище податкове повідомлення-рішення винесене контролюючим органом на підставі висновків акту перевірки №2081/20-40-56-04-05/02498004 від 10.08.2020р.

Податкове повідомлення-рішення було надіслано відповідачу та отримано ним 28.09.2020р.

Доказів оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному та/або судовому порядку матеріали справи не містять.

27.10.2015р. контролюючим органом була складена податкова вимога №1929-23, котра надіслана відповідачу за належною податковою адресою, яка була направлена та отримана відповідачем 20.11.2015р. Доказів оскарження у судовому або позасудовому порядку та виконання цієї вимоги матеріали справи не містять.

Листом №24546/5/20-40-13-11-21 від 20.09.2021 позивач підтвердив, що з моменту направлення податкової вимоги №1929-23 від 27.10.2015 податковий борг не переривався, податкова вимога №1929-23 від 27.10.2015 не скасовувалася, не оскаржувалася та на теперішній час є дійсною.

Вказані обставини також підтверджені даними інтегрованої картки платника податків.

Стверджуючи про наявність підстав для виконання податкового обов`язку боржника у примусовому порядку, контролюючий орган ініціював даний спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 01.01.2011 р. таким законом є Податковий кодекс України.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 73 КАС України до предмету доказування по адміністративній справі про стягнення заборгованості, котра утворилась внаслідок невиконання публічного обов`язку з проведення платежу на користь Державного бюджету України, місцевого бюджету чи певного суб`єкта владних повноважень з огляду на приписи ч. 2 ст. 73 КАС України входять обставини: 1) реального існування зобов`язаної особи як суб`єкта права, 2) виникнення публічного обов`язку по здійсненню платежу, 3) доведення до відома зобов`язаної особи факту виникнення публічного обов`язку по здійсненню платежу, 4) виконання публічного обов`язку в добровільному порядку, 5) дотримання органом контролю чи управління визначеної законом процедури виконання публічного обов`язку в примусовому порядку, 6) існування заборгованості з виконання публічного обов`язку, 7) заявлення органом контролю чи управління вимоги про стягнення в межах визначеного законом строку.

Згідно з загальним правилом п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У спірних правовідносинах такі строки відносно податку на додану вартість передбачені п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України (у 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації), і співпадають із тривалістю строку за загальним правилом.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст.287 Податкового кодексу України).

Відносно виконання податкового обов`язку за рішеннями контролюючого органу слід застосовувати строк оплати згідно з п. 57.3 ст.57 Податкового кодексу України, а саме: у 10 календарних днів від дня отримання податкового повідомлення-рішення, а у випадку оскарження - у 10 календарних днів за днем узгодження, яким є або день закінчення процедури адміністративного оскарження (п. 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України), або день набрання законної сили судовим рішенням у справі про скасування рішення контролюючого органу (п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України).

Згадані строки збігли, доказів виконання особою податкового обов`язку у добровільному порядку матеріали справи не містять, доказів припинення податкового обов`язку з інших підстав судом не виявлено.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах скінчився перебіг визначених законом строків виконання податкового обов`язку, але фактичних даних, котрі б засвідчували припинення податкового обов`язку внаслідок самостійного і добровільного перерахування платником податків коштів до бюджету, а також з інших підстав відповідно до положень ст.ст. 37, 38, 101, 102 Податкового кодексу України матеріали справи не містять.

У зв`язку із цим, за правилами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 та п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України за переліченими деклараціями та податковим повідомлення-рішенням виник податковий борг.

Запроваджений ст.102 Податкового кодексу України присікальний строк давності у спірних правовідносинах не сплинув.

Передбачена ст.95 Податкового кодексу України черговість реалізації управлінської функції контролю за своєчасністю розрахунків Головним управлінням дотримана.

Існування невиконаного податкового обов`язку особи підтверджено наявною у справі роздруківкою картки особового рахунку платника податків (інтегрованої картки платника податків), котра за правилами ст.ст.73-76 КАС України є належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом невиконаного податкового обов`язку з боку відповідача.

У ході розгляду справи доказів відсутності обов`язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь державного бюджету України або доказів виконання такого обов`язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно не виявлено.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою суб`єктом владних повноважень вимогою прав та інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин у галузі податкової справи, то позов належить задовольнити, стягнувши заявлену до стягнення суму податкового боргу.

Вирішуючи спір, суд зважає, що за приписами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і Податкового кодексу України кошти в Україні існують в готівковій і безготівковій формі, а відтак, питання визначення форми коштів, котрі підлягають стягненню з платника податків за податковим боргом, належить до управлінської компетенції контролюючого органу і підлягає вирішенню у ході виконання останнім відповідного судового акту.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, стягнення сплаченого судового збору з відповідача не здійснюється.

А доказів понесення суб`єктом владних повноважень витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз до суду не надано.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань УКРНДІІНТВ" (, місцезнаходження: пр. Науки, буд. 38, м. Харків, 61166) на користь Державного бюджету України кошти за податковим боргом у розмірі 1.984.627,85 гривень (один мільйон дев`ятсот вісімдесят чотири тисячі шістсот двадцять сім гривень 85 копійок).

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя О.В.Старосєльцева