Справа № 293/296/22
Суддя: Бруховський Є. Б.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 293/296/22
Провадження № 2-а/293/8/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Бруховський Є.Б., розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2022 року до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Департаменту державного контролю та транспорті в особі старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченка Владислава Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови ВМ №00000744 від 29.10.2021.

Одночасно з таким позовом позивач подав клопотання про забезпечення позову, в якому просить суд:

1. Зупинити стягнення на підставі виконавчих документів про стягнення з нього, ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч) гривень та виконавчого збору у розмірі 1700,00 гривень (одна тисяча сімсот) гривень до набрання законної сили остаточним рішенням у вказаній справі.

2.Повернути виконавчий документ - постанову Державної служби з безпеки на транспорті серії ВМ № 00000744 від 29 жовтня 2021 року з Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

3.Визнати виконавчий документ - постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серії ВМ № 00000744 від 29 жовтня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії ВМ №00000744 від 29.10.2021р. такою, що не підлягає виконанню.

В оґрунтування клопотання зазначає, що таке клопотання подається одночасно із поданням ним, ОСОБА_1 позовної заяви до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Департаменту державного конторолю на транспорті в особі Старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченка Владислава Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії ВМ №00000744 від 29.10.2021. Вищезазначена постанова винесена відповідачем 29 жовтня 2021 року. Зі змістом постанови, позивач ознайомився 03 лютого 2022 року, в тексті позовної заяви міститься клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови. Таким чином, позивач в межах терміну 10 днів, який обумовлений п.32 постанови КМУ № 1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», скористався правом оскарження постанови суб`єкта владних повноважень. Згідно з ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених ч. 1 ст. 300-1 КУпАП. Копія вказаної постанови про адміністративне правопорушення ним не отримувалась, з її змістом він ознайомився 03 лютого 2022 року. 26 січня 2022 року старшим державним виконавцем Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коробовою Наталією Ігорівною було відкрито виконавче провадження №68152801 з примусового виконання постанови про адміністративне правопорушення серії ВМ №00000744 від 29.10.2021.

Стаття ч.3 26 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання.Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до органу, який його видав (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

За фактичних обставин, наявні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (абз.2 ч,2 ст. 150 КАСУ), в зв`язку з чим вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (абз.5 ч.1 ст. 151 КАСУ) за причини, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (абз.1 ч,2 ст. 150 КАСУ).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши дане клопотання та позовну заяву з доданими до неї документами, суд дійшов таких висновків.

З позову вбачається, що позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову, винесену старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби з безпеки на транспорті Савченком Владиславом Олеговичем по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії ВМ №00000744 від 29.10.2021р. Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зазначити, що забезпечення позову - це, насамперед, вжиття судом, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Так, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням заявника.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо та достатньо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно ч.2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказана позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2.

Враховуючи вищевикладене, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Щодо клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа про стягнення з позивача штрафу у розмірі 17000 та виконавчого збору у розмірі 1700,00 грн суд зазначає таке.

Наявність відкритого виконавчого провадження саме по собі не свідчить про обставини, що унеможливлять або істотно ускладнять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, та/або очевидної протиправності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, заявником не надано суду належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Також, позивач посилається на очевидну протиправність спірної постанови.

При цьому, протиправність дій та/або рішень відповідача повинна бути встановлена в ході судового розгляду, що в свою чергу є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпечення позову.

Крім того, судом враховується, що наслідки від незабезпечення даного позову, жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення позивачем порушених чи оспорюваних прав або інтересів, оскільки, позивач не позбавлений можливості порушувати питання про відстрочення або розстрочення її виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а в разі задоволення позову звертатись за поверненням сплачених ним (стягнутих) коштів з Державного бюджету України згідно законодавства.

Як було зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин, суд уважає, що зупинення стягнення на підставі оскаржуваної постанови за відсутності об`єктивних та достатніх на те підстав, зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.

Посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.

Таким чином, суд не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Щодо клопотання в частині забезпечення позову шляхом повернення виконавчого документа - постанови Державної служби з безпеки на транспорті серії ВМ № 00000744 від 29 жовтня 2021 року з Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та визнання виконавчого документа - постанови Державної служби України з безпеки на транспорті серії ВМ № 00000744 від 29 жовтня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії ВМ №00000744 від 29.10.2021р. такою, що не підлягає виконанню, суд зазначає, що у разі забезпечення позову в зазначених позивачем межах, судом наперед буде надано правову оцінку оспорюваній постанові, без розгляду справи по суті та суд фактично ухвалить судове рішення про відновлення правового становища позивача, яке існувало до прийняття оскаржуваної постанови, без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

На думку суду, без вивчення та оцінки в ході розгляду по суті спору всіх обставин справи, дійти висновку про протиправність рішення відповідача неможливо.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, отже клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та ст.ст. 9, 150-154, 243, 248, 256 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Євген БРУХОВСЬКИЙ