Справа № 420/16342/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/16342/21
Час і місце ухвалення судового рішення суду 1 інстанції:

14:01 год., м. Одеса;

Дата складання повного тексту

судового рішення суду 1 інстанції: 21.12.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

За участю: секретаря Ісмієвої А.І.

представника апелянта Кочерби М.С.

представника апелянта Очколяса Д.В.

представника відповідача Лех А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Компанії EASTERN MUSE S.A. на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом Компанії EASTERN MUSE S.A. до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Українсько-Британського СП «ПЕТРЕЛ» ТОВ, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Компанія EASTERN MUSE S.A. звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) щодо розрахунку збитків та пред`явлення Претензії №109 від 19.07.2021 року у розмірі 13580 доларів США.

стягнути на користь компанії Eastern Muse S.A. в особі УКРАЇНСЬКО-БРИТАНСЬКОГО СП «ПЕТРЕЛ» ТОВ за рахунок Державного бюджету України грошові кошти в розмірі 369555,26 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що претензія про відшкодування збитків, заподіяних державі, направлена позивачу за відсутності доведеності на підставі належних матеріалів факту забруднення морського середовища у виключній (морській) економічній зоні України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Суд закрив провадження у справі за позовом компанії Eastern Muse S.A. до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), третя особа на стороні позивача Українсько-Британське СП «Петрел» ТОВ, третя особа на стороні відповідача - Державна казначейська служба України про визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку збитків та пред`явлення претензії №109 від 19.07.2021 року у розмірі 13580 доларів США, стягнення на користь компанії Eastern Muse S.A. в особі УКРАЇНСЬКО-БРИТАНСЬКОГО СП «ПЕТРЕЛ» ТОВ за рахунок Державного бюджету України грошові кошти в розмірі 369555,26 грн.

Суд роз`яснив позивачу, що дані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Проаналізувавши приписи ст.ст. 2, 4 КАС України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та положення про Державну екологічну інспекцію України, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством відповідачу надано право та повноваження здійснювати розрахунок завданих збитків та пред`явлення претензій.

Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом, а тому претензія відповідача не створює правових наслідків для позивача і не порушує його права чи інтереси в межах адміністративно-правових відносин. Спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання протиправною та скасування претензії про відшкодування збитків сама по собі не сприяє ефективному відновленню можливого порушення права позивача.

У даному спорі розрахунок розміру шкоди не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, такі дані розрахунку можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про стягнення сум збитків. Виставлена претензія як форма реалізації досудового врегулювання господарсько-правового спору не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 4 КАС України.

З огляду на правову природу претензії, остання не наділена рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий акт, не може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із даним позовом.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, Компанія EASTERN MUSE S.A. подала апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тим обставинам, що, пред`являючи претензію про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, територіальний орган Держекоінспекції відповідно до положень ст.ст. 20-2, 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» реалізує заходу державного нагляду (контролю), діє на виконання своїх повноважень у цій сфері. Таким чином, з огляду на визначення, що наведені у п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, даний спір виник виключно у сфері публічно-правових відносин, між юридичною особою нерезидентом та суб`єктом владних повноважень та з приводу неправомірності його дій і рішень, вчинених/прийнятих у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Апелюючи проти обґрунтованості висновків суду першої інстанції про відсутність порушеного права та інтересу позивача у сфері публічно-правових відносин у зв`язку із складанням відповідачем оспорюваної претензії, апелянт вказує, що правовий алгоритм стягнення збитків, завданих навколишньому природному середовищу, передбачає звернення органу Держекоінспекції, у разі відхилення суб`єктом господарювання претензії, до суду із позовом про стягнення збитків. Під час розгляду справи за таким позовом перевіряється факт правопорушення та завдання збитків, їх розмір. Судовий порядок стягнення збитків у такий спосіб дає суб`єкту господарювання захиститись від необґрунтованих вимог. На стадії оформлення та пред`явлення претензії у адресата претензії не виникають обмеження або перешкоди у здійсненні своєї нормальної господарської діяльності. Водночас, несплата збитків призводить до заборони виходу судна з порту, що вимушено створює умови для судновласника здійснити виконання претензії задля виключення негативних наслідків у господарській діяльності.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність правових обставин для скасування судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначеннями, наведеними у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у вказаних положеннях термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Сукупний аналіз наведених норм адміністративного процесуального законодавства показав, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенцією адміністративних судів є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Таким чином, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Судом першої інстанції надано вірну правову оцінку наведеним положенням адміністративного процесуального законодавства та правильно враховано, що предметом спору у цій справі є протиправність дій Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) щодо розрахунку збитків та пред`явлення претензії №109 від 19.07.2021 року у розмірі 13580 доларів США.

Водночас, виходячи з положень ст. 1 статті 1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 року №1264-XII, завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України від 25.06.1991 року №1264-XII пред`явлення претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища відноситься до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Наведені норми Закону України від 25.06.1991 року №1264-XII кореспондуються із приписами положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 року №275, у п.п. 8 п. 4 якого передбачено, що Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань, пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.

Аналізуючи передбачені у Законі України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 року №1264-XII та положенні про Державну екологічну інспекцію України від 19.04.2017 року №275 повноваження Держекоінспекції, судом першої інстанції правильно визначено, що претензія про відшкодування збитків (розрахунок розміру шкоди, завданої державі) у розумінні приписів ст. 4 КАС України не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не встановлює права та обов`язки чи відповідальність суб`єкта господарювання у відповідній сфері.

За визначеною Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» процедурою, такі дані розрахунку можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про стягнення сум збитків за відповідним позовом Держекоінспекції.

Отже, такі збитки відшкодовуються добровільно суб`єктом господарювання або стягуються в судовому порядку.

Викладення позовних вимог у формі оскарження відповідних дій відповідача та стягнення на користь позивача сплачених коштів до бюджету на підставі неправомірних, на думку підприємства, дій органу контролю і у такий спосіб приведення цього спору в площину деліктних правовідносин і відповідного нормативного регулювання, суті порушеного перед судом питання не змінює.

Не можуть бути визнані обґрунтованими також доводи позивача про те, що сплата розрахованих відповідачем збитків призводить до неможливості захистити свої права та інтереси та уникнення негативних наслідків в своїх господарській діяльності в інший спосіб, крім подання цього позову до адміністративного суду.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме рішення Держекоінспекції про заборону на вихід судна з порту накладає обтяження на суб`єкта господарювання та є основним рішенням суб`єкта владних повноважень, яке підлягає оскарженню в судовому порядку.

Наведене відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №804/6165/16 та від 19 жовтня 2020 року по справі №420/4129/19.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, оскільки даний спір не належить до юрисдикції адміністративного суду, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції є правильними та відповідають дійсним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги їх спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Компанії EASTERN MUSE S.A. залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 14.02.2022 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв