Справа № 200/9656/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року справа №200/9656/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Сухов М.Є., за участі представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року (повне судове рішення складено 05 жовтня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/9656/21 (суддя в І інстанції Хохленков О.В.) за позовом Приватного підприємства «Д.О.К.» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року приватне підприємство «Д.О.К.» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС у Донецькій області, податковий орган) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 15.04.2021 позивачем була надана відповідачу заява № 140421/1 про повернення помилково сплачених сум коштів, на яку було надано відповідь з відмовою листом № 14766/6/05-99-09-02-13 від 07.05.2021. Причиною відмови зазначено відсутність у наданій заяві рахунку, на який було перераховані кошти.

24.05.2021 відповідачу була надана заява № 210521/1 про повернення помилково сплачених сум коштів із зазначенням бюджетного рахунку, на який було перераховані кошти, та наданням платіжного доручення в якості доказу. Відповідач повідомив про причини відмови у задоволенні прохання листом № 19424/6/05-99-09-02-13 від 01.07.2021.

Цього разу причиною відмови зазначено те, що у зверненні вказано рахунок, на який перераховувалися кошти, але він вже не діє. Тому для повернення коштів запропоновано вказати діючий рахунок, з якого повертаються кошти.

Позивач у новій заяві зазначив рахунок, на який були перераховані кошти, але відповідач все одно відмовив, вигадавши нову причину.

Жодна норма закону не зобов`язує позивача відгадувати діючий рахунок, з якого повертаються кошти.

За наведених підстав, просив визнати відмову у поверненні помилково сплачених сум коштів, яка оформлена листом № 19424/6/05-99-09-02-13 від 01.07.2021, протиправною.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при розгляді заяви на повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань від 14.04.2021 №140421/1 встановлено, що підприємством ПП «Д.О.К.» не вказано рахунок на який були зараховані кошти у сумі 10 000,00 грн, тому податковим органом було направлено лист від 07.05.2021 №14766/6/05-99-09-02-13 щодо відмови ПП «Д.О.К.» у поверненні помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань.

При розгляді заяви на повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань від 21.05.2021 №210521/1 встановлено, що підприємством ПП «Д.О.К.» вказано бюджетний рахунок, який діяв з 01.01.2020 по 31.12.2020, замість діючого з 01.01.2021 бюджетного рахунку плати за ліцензії на право оптової торгівлі пальним, тому було направлено лист щодо відмови ПП «Д.О.К.» у поверненні помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань.

Між цим, податковим органом сформовано висновок від 16.07.2021 №011035EV/0538 на повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань ПП «Д.О.К.» , а грошові кошті у сумі 10 000,00 грн повернуто підприємству у повному обсязі згідно платіжного доручення від 28.07.2021 №83215063 на розрахунковий рахунок. Отже, на думку апелянта, предмет спору відсутній.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Платіжним дорученням № 717 від 20.11.2020 приватне підприємство «Д.О.К.» перерахувало до Державного бюджету суму 10 000,00 грн, як плату за ліцензію на право оптової торгівлі пальним за відсутністю місць (а.с.10).

Заявою № 140421/1 від 14.04.2021 приватне підприємство «Д.О.К.» звернулося до ГУ ДПС у Донецькій області про повернення помилково сплачених сум коштів, яку ГУ ДПС у Донецькій області отримало 15.04.2021 (а.с.4).

Листом № 14766/6/05-99-09-02-13 від 07.05.2021 ГУ ДПС у Донецькій області повідомила приватне підприємство «Д.О.К.» про те, що ним в його заяві не вказаний рахунок на який були перераховані кошти (а.с.5-6, 26-27).

Приватне підприємство «Д.О.К.» заявою № 210521/1 від 21.05.2021, отриманим ГУ ДПС у Донецькій області 24.05.2021 про повернення помилково сплачених сум коштів повідомило ГУ ДПС у Донецькій області бюджетний рахунок, на який було перераховані кошти, та наданням платіжного доручення в якості доказу (а.с.7).

Листом № 19424/6/05-99-09-02-13 від 01.07.2021 ГУ ДПС у Донецькій області повідомило приватне підприємство «Д.О.К.» про те, що ним вказаний рахунок який діяв з 01.01.2020 по 31.12.2020 і тому було запропоновано вказати діючий рахунок (а.с.8-9, 23-24).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає таке.

Спірним питанням у цій справі є протиправність чи правомірність дій контролюючого органу при розгляді заяви про повернення помилково або надмірно сплачених коштів.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені врегульовані ст.43 ПК України

Відповідно до п.43.1 ст.43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з п.43.3 ст.43 ПК України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Пунктом 43.4 ст.43 ПК України передбачено, що платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Відповідно до п.43.5 ст.43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцяти денного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Згідно з п.43.6 ст.43 ПК України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, приватне підприємство «Д.О.К.» заявою № 210521/1 від 21.05.2021, отриманим ГУ ДПС у Донецькій області 24.05.2021 про повернення помилково сплачених сум коштів, повідомило ГУ ДПС у Донецькій області бюджетний рахунок, на який було перераховані кошти, та наданням платіжного доручення в якості доказу (а.с.7).

Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 № 60 був затверджений Порядок інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ вказаного Порядку повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються територіальним органом ДПС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу (далі - податкова декларація)), поданої до територіального органу ДПС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Порядку, у заяві платник зазначає назву помилково та/або надміру сплаченого податку, збору, платежу, його суму, дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок), та визначає напрям перерахування помилково та/або надміру сплачених коштів, що повертаються:

на поточний рахунок платника податку в установі банку;

на єдиний рахунок (у разі його використання);

на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, незалежно від виду бюджету;

у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку

Додатково до заяви платник може подати копію платіжного документа, на виконання якого помилково та/або надміру сплачений платіж перераховано до бюджету.

Тобто, позивачем були виконані всі вимоги законодавства про повернення помилково сплачених коштів та додатково була подана копія платіжного доручення № 717 від 20.11.2020.

Доводи відповідача щодо відсутності предмету спору не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Предметом спору є протиправна діяльність ГУ ДПС у Донецькій області, пов`язана з вимаганням у позивача відомостей, які не передбачені діючим законодавством у сфері повернення помилково та/або надміру сплаченого платежу.

Така протиправна діяльність з боку відповідача судами встановлена.

Інших, будь-яких позовних вимог позивач не висував.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язкам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб кореспондує право фізичних та юридичних осіб очікувати що ці органи та посадові особи будуть діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип юридичної визначеності в свою чергу, є складовій принципу верховенства права.

Тому, правомірні очікування позивача на те, що орган державної влади буде діяти тільки на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не здійснилися.

І таким чином, його право було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи наведене та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій/бездіяльності. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року в справі № 200/9656/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 15 лютого 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук