Справа № 200/18959/21
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

25 січня 2022 року Справа №200/18959/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (з урахуванням поданного уточненого позову), відповідно до тексту якого, просить суд:

визнати противоправними дії Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки у розмірі меншому, ніж передбачено ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації здійснити ОСОБА_2 перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2021 з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеного статтею 12 Закону Ураїни Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та здійснити їх виплату в сумі 14 154,00 грн.

Ухвалою суду від 23.12.2021 позовна заява залишалася без руху та позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для його поновлення разом із доказами в підтвердження обґрунтування заяви.

На виконання вказаної ухвали, позивачем надано клопотання про поновлення строків звернення до суду, де в обґрунтування підстав поважності причин пропущеного строку звернення позивач вдруге посилається на карантинні обмеження та свою необізнаність про порушене право, також зазначає, про застереження від захворювання на COVID-19, у зв`язку із вагітністю своєї дружини, одночасно вказує народження у вересні 2021 двійні, та на не можливість звернутись до відповідача, через надання допомоги дружині з трьома дітьми.

При вирішенні питання про обґрунтованість заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд керується наступним.

За приписами статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина 1 статті 120 КАС України).

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини (далі «ЄСПЛ»).

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Мельник проти України»).

З цього приводу прецедентними є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі». У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позовної заяви.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

У контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Оцінюючи доводи представника позивача, які наведені в якості поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з наступного.

Закон України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у межах спірних правовідносин не передбачає досудового врегулювання спору шляхом звернення до органу з питань соціального захисту населення з заявою (скаргою) з приводу щорічної виплати разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону.

У зв`язку з викладеним звернення позивача до органу з питань соціального захисту населення з заявою (скаргою) про перерахунок та доплату щорічної допомоги до 5 травня за 2020 рік у межах спірних правовідносин не є обов`язковим та не може вважатись досудовим порядком вирішення спору.

Аналогічна правова позиція щодо досудового врегулювання спору висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/32/20.

Єдиним способом захисту порушеного права у цьому випадку є звернення до суду.

При цьому суд, звертає увагу представника позивача, що оцінка вказаному доводу надавалась в ухвалі суду від 23.12.2021.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Отже, початок перебігу процесуального строку для звернення до суду для вирішення спору щодо разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік слід обчислювати з 01 жовтня 2020 року. Шестимісячний строк для звернення до суду закінчився 31 березня 2021 року.

Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 06.02.2018 по справі №607/7919/17, в яких Верховний Суд встановив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 (справа №127/15035/17), в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 (справа № 240/12017/19).

Згідно з висновками Верховного Суду реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Згідно з пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Отже, для поновлення строку звернення до суду, позивачу слід було подати докази непереборних обставин, які не дали можливості звернутись до суду у встановлений строк, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, посилання позивача на побоювання на захворювання на коронавірусну хворобу суд не приймає до уваги, оскільки наведена обставина є загальною та не дає підстав для висновку про неможливість для позивача звернутись до суду у встановлений законом строк.

Крім цього суд також зазначає, що належних та допустимих доказів щодо неможливості направлення адміністративного позову засобами поштового зв`язку, у зв`язку із побоюванням захворіти на коронавірусну хворобу суду не надано.

Стосовно доводу про пропуск строку звернення до суду із даним позовом, в частині позовних вимог, через надання допомоги дружні по догляду за дітьми, суд не приймає до уваги, оскільки вказане не може вважатись непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне звернення до суду. Надані свідоцтва про народження дітей не дають суду змоги дійти висновку, що позивач допомагаючи дружині здійснювати догляд за малолітніми дітьми не мав можливості своєчасно звернутись до суду.

Зі змісту наведених у клопотанні обставин не вбачається, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо отримання допомоги за 2020 рік у належному розмірі у встановлений законом строк або звернутися до суду за захистом своїх прав у встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду […] позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки підстави, якими позивач обґрунтовує причини пропуску строку звернення до суду, є неповажними позовна заява підлягає поверненню в частині вимог щодо грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Керуючись статті 2, 5, 118, 122, 123, 169, 248, 251, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання противоправними дії Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 та зобов`язання Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації здійснити ОСОБА_2 перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 повернути без розгляду.

Роз`яснити позивачу , що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Буряк