Справа № 360/1734/20
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року справа №360/1734/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року (повне судове рішення складено 08 жовтня 2021 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/1734/20 (суддя в І інстанції Ірметова О.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод» до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу,

УСТАНОВИВ:

В квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальності "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" (далі ТОВ «САБЗ») звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Луганській області, яким просило визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛГ10/924/НП/СПТД-ФС від 10.03.2020.

В обгрунтування позову зазначено, що 30.01.2020 Позивачем було отримано акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ЛГ10/924/НП від 21.01.2020, складений Відповідачем, про те, що нібито 21.01.2020 здійснено спробу проведення інспекційного відвідування Товариства, за трьома наступними адресами Товариства: Україна, 03035, Київська обл., м. Київ, вул. Механізаторів (Генерала Шаповала), буд. № 2, оф. № 111; адреса виробничих потужностей Товариства: Україна, 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. № 1-м; адреса виробничих потужностей Товариства: Україна, 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, буд. № 2-Д, з підстав додержання Позивачем законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника(ів) до роботи без оформлення трудового договору.

Як вказує Інспектор, йому від ТОВ «САБЗ» не було надано інформації, необхідної для проведення інспектування та відповідних документів. Внаслідок чого, Акт направлено поштою до Товариства, разом з письмовою вимогою від 21.01.2020 № ЛГ10/924/НП. Однак, в описі вкладення до цінного листа вказано лише Акт, будь-які інші документи (вимоги та т.і.) не вкладалися Інспектором, до цього листа, що може свідчити про внесення службовою особою Відповідача до офіційних документів (Акту) завідомо неправдивих відомостей, тобто містити ознаки кримінального правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

На даний Акт Товариством було подано зауваження від 11.02.2020 № 110220-1, якими викладена правова позиція Товариства, щодо протиправності позиції Відповідача та відсутності будь-яких правових підстав для складення Акту.

21.02.2020 Товариство отримало лист Відповідача від 17.02.2020 № 01-15/522 про розгляд Зауваження, яким останній повідомляє, що Позивачем нібито порушено вимоги п. 23 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823, в частині пропущення строків подання Зауваження. Останній не зважає на той факт, що п. 23 порядку № 823 описано порядок дій Відповідача, у разі відмови суб`єкта господарювання (його представника) від підпису Акту чи у випадку неможливості його вручення нарочно (без будь-яких можливих застережень чи приміток, щодо строків надання Зауважень на Акт). З чого Відповідач вказує, що відповідь по суті питання не буде надаватися взагалі. Крім того, всі, без виключень, вищеописані документи Відповідача не містять відбитку печатки ГУ Держпраці у Л./о. (ані Акт, ані Відповідь).

16.03.2020 Товариство отримано постанову Відповідача від 10.03.2020 №ЛГ10/924/НП/СПТД-ФС, якою Відповідач, нібито розглянувши справу про накладення штрафу на підставі Акту встановив: факт створення перешкод Позивачем Відповідачу у проведенні інспекційного відвідування та згідно ст. 259, абз. 8 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012, п. 4 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 вирішив накласти на Товариство штраф у розмірі 417 300,00 грн.

Позивач вважає таку постанову протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою місцевого суду від 04.10.2021 замінено відповідача у справі - Головне управління Держпраці у Луганській області його правонаступником - Східним міжрегіональним управлінням Державної служби України з питань праці (а.с. 152).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідно до п.п. 3 та 5 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1132 (далі - Порядок № 823), керуючись статтею 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України № 1985-IV від 08 вересня 2004 року та статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці N 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України № 1986-1V від 08.09.2004 та статтею 259 Кодексу законів про працю України, за повідомленням від відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління національної поліції в Київській області від 24.12.2019 без номеру, Головним управлінням винесено Наказ від 09.01.2020 № 5 «Про проведення інспекційного відвідування ТОВ «САБЗ» у період з 09 січня 2020 року по 21 січня 2020 року. Під час інспекційного відвідування посадовим особами Відповідача планувалося перевірити додержання Позивачем законодавства про працю в частині фактичного допуску, працівника (ів) до роботи без оформлення трудового договору. Одночасно Відповідачем було винесено Направлення на проведення інспекційного відвідування від 09.01.2020 № 01-17/15.

09.01.2020 посадовими особами Відповідача була здійснена спроба проведения інспекційного відвідування ТОВ «САБЗ» за місцем провадження діяльності (вул. Пивоварова, 1-м та вул. Богдана Ліщини, 2-Д, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400), під час якого був зафіксований факт недопущення до проведення інспекційного відвідування за вказаною адресою, відповідно до п. 14 Порядку № 823 шляхом складення Акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 09.01.2020 № ЛГ10/924/НП із зазначенням в ньому про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з перешкодами.

Одночасно інспекторами праці складено Вимогу про надання/поновлення документів № ЛГ10/924//НП/ПД.

Згідно із п.15 Порядку № 823 поштовим відправленням (кур`єрською доставкою) з описом вкладення від 10.01.2020 Відповідачем до ТОВ «САБЗ» було направлено Направлення на проведення інспекційного відвідування від 09.01.2020 №01-17/15, Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 09.01.2020 №ЛГ10/924/НП та Вимогу про надання/поновлення документів від 09.01.2020 № ЛГ10/924/НП/ПД.

Не дивлячись на отримання Позивачем вищеназваних акту та вимоги, будь-які документи ним Головному управлінню надані не були, внаслідок чого його посадовою особою було складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 21.01.2020 № ЛГ10/924/НП із зазначенням в ньому про здійснення спроби проведення інспекційного відвідування у зв`язку з перешкодами.

30.01.2020 до Головного управління від позивача надійшов лист № 210120-1 від 21.01.2020 про надання відповіді на вимогу про надання/поновлення документів від 09.01.2020 № ЛГ10/924/НП/ПД та 13.02.2020 до Головного управління від позивача надійшло зауваження № 110220-1 від 11.02.2020.

17.02.2020 Головним управлінням надано відповідь на зазначене зауваження, в якій зазначено, що зауваження подано об`єктом відвідування з порушенням строку, передбаченого п. 18 Порядку № 823 і тому не підлягає розгляду.

Посадова особа Відповідача, розглянувши справу про накладення штрафу на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 21.01.2020 №ЛГ10/924/НП щодо факту створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування з питання фактичного допуску працівника (ів) до роботи без оформлення трудового договору з ТОВ «САБЗ», керуючись ст. 259 КЗпП України, ст. 53 Закону України „Про зайнятість населення, частиною 3 ст. 34 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, п. 4 Порядку № 509 та на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України винесла Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 10.03.2020 № ЛГ10/924/НП/СПТД-ФС на ТОВ «САБЗ» у розмірі 417300 грн. 00 коп.

Таку постанову відповідач вважає правомірною, а тому просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Наказом Головного управління Держпраці у Луганській області від 09.01.2020 № 5 призначено проведення інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальності "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" (а.с. 12).

Проведення інспекційного відвідування доручено головному державному інспектору відділу державного нагляду в сфері трудових відносин управління з питань праці Головного управління Держпраці у Луганській області Нечволод Ю.В., заступнику начальника відділу державного нагляду в сфері трудових відносин управління з питань праці Головного управління Держпраці у Луганській області Мартинюк М.М., начальнику відділу державного нагляду додержавння законодавства соціального страхування управління з питань праці Головного управління Держпраці у Луганській області Кравець Г.В.

Як зазначено у наказі, підставою для проведення інспекційного відвідування є лист відділу розслідування особливо тяжких злочині слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області від 24 грудня 2019 року б/н (а.с. 81).

На підставі зазначеного наказу складено напавлення про проведення інспекційного відвідування від 09.01.2020 № 01-17/15 (а.с. 55).

09 січня 2020 року Головним управлінням Держпраці у Луганській області складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ЛГ10/924/НП (а.с. 57-59). В даному акті зазначено, що 09.01.2020 о 13 год. 00 хв. здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ТОВ "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 2Д. Підставами, за якими не можливо провести перевірку: створення перешкод у діяльності інспектора праці - ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством, про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, їх завірених об`єктом відвідування копії або витяги на вимогу №ЛГ10/924/НП/ПД від 09.01.2020; не надання керівником (його уповноваженим представником)/працівниками об`єкту відвідування усних та/або письмових пояснень з питань, що стосується законодавства про працю. При цьому в Акті не зазначно інформацію щодо осіб, яким ставилися запитання; інформацію, яку необхідно було отримати з пояснень, причини відмови у наданні пояснень.

Також 09 січня 2020 року відповідачем складено вимогу про надання/поновлення документів № ЛГ10/924/НП/ПД (а.с. 60-62). Суд зазначає, що дана вимога не містить у собі строку надання витребуваних документів.

Згідно опису вкладення цінного листа на адресу позивача направлено направлення на проведення інспекційного відвідування, акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, вимога про надання документів. Дата направлення - 10.01.2020 (а.с. 63).

21 січня 2020 року Головним управлінням Держпраці у Луганській області складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ЛГ10/924/НП (а.с. 48-50). В даному акті зазначено, що 21.01.2020 о 15 год. 00 хв. здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ТОВ "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" місцезнаходження юридичної адреси: 03035, м. Київ, вул. Механізаторів, буд. 2, офіс 111; місце проведення деяльності: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 1-м, 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 2Д.

Підставами, за якими не можливо провести перевірку: створення перешкод у діяльності інспектора праці - ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством, про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, їх завірених об`єктом відвідування копії або витяги; не надання керівником (його уповноваженим представником)/працівниками об`єкту відвідування усних та/або письмових пояснень з питань, що стосується законодавства про працю. При цьому в Акті не зазначно інформацію щодо осіб, яким ставилися запитання; інформацію, яку необхідно було отримати з пояснень, причини відмови у наданні пояснень.

Згідно опису вкладення цінного листа на адресу позивача направлено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування. Дата направлення - 21.01.2020 (а.с. 51).

ТОВ "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" надало відповідь на вимогу Головного управління Держпраці у Луганській області про надання/поновлення документів № ЛГ10/924/НП/ПД від 09.01.2020 (а.с. 52-54).

ТОВ "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" направило зауваження до акту Головного управління Держпраці у Луганській області про надання/поновлення документів № ЛГ10/924/НП від 21.01.2020 (а.с. 44-47).

Головне управління Держпраці у Луганській області направило повідомлення про дату отримання документів, а саме акту інспекційного відвідування № ЛГ10/924/НП від 21.01.2020 відносно ТОВ "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод", - 18.02.2020 (а.с. 43).

Головне управління Держпраці у Луганській області направило листа на адресу ТОВ "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" від 17.02.2020 № 01-15/522 про розгляд зауважень (а.с. 41-42).

Головним управлінням Держпраці у Луганській області відносно Товариства з обмеженою відповідальності "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ЛГ10/924/НП/СПТД/ФС від 10.03.2020 у розмірі 417300,00 грн. (а.с. 39-40).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності №877 від 05.04.2007 (далі Закон №877).

Відповідно до статті 1 Закону №877, державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

За правилами частини п`ятоїстатті 2 Закону №877, заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині п`ятій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону (частина шостастатті 2 Закону №877).

Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (стаття 3 Закону №877).

Згідно з приписами частини четвертої статті 4 Закону №877, виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

У свою чергу, частиною першоюстатті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 6 пункту 4 Положення № 96).

Відповідно до пункту 7 Положення № 96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

21.08.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №823, якою затверджено, зокрема, Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №823).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.04.2021 у справі №640/17424/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №823.

Проте, на час виникнення спірних правовідносин оскаржуваний порядок діяв та був обов`язковим для застосування відповідачем.

За змістом ч.2 ст.265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю чи частково з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Тому норми постанови Кабінету Міністрів України №823 підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що були чинними на момент їх виникнення.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Порядку №823 (далі по тексту в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2 - 4 цього Порядку.

Згідно з пунктом 2 Порядку №823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту.

Враховуючи викладене, у разі проведення територіальними органами Держпраці заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин у формі інспекційних відвідувань в період чинності постанови Кабінету Міністрів України №823, такі заходи повинні були здійснюватись відповідно до вимог Порядку №823.

При цьому, суд зазначає, що первинній правовій оцінці підлягають доводи учасників справи щодо дотримання порядку та підстав проведення відповідачем позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування.

Так, пунктом 5 Порядку №823 визначено, що підставами для здійснення інспекційних відвідувань є: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) рішення суду; 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) інформація: ДПС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків; фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю; 8) доручення Прем`єр-міністра України; 9) звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; 10) запит народного депутата України; 11) невиконання вимог припису інспектора праці.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення інспекційного відвідування позивача стали наказ Управління Держпраці у Луганській області №5 від 09.01.2020 Про проведення інспекційного відвідування ТОВ САБЗ у період з 09 січня 2020 року по 21 січня 2020 року та направлення на інспекційне відвідування №01-17/15 від 09.01.2020.

При цьому, підставою для видачі наказу про проведення інспекційного відвідування слугувало повідомлення відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління національної поліції в Київській області від 24.12.2019 б/н, в якому зазначено, що ТОВ САБЗ здійснює за місцем проведення діяльності за наступними адресами з використанням праці осіб без належного оформлення трудових відносин за адресами: вул. Пивоварова, 1-м та вул. Богдана Ліщини, 2-Д, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400.

З матеріалів справи вбачається, що 09.01.2020 посадовими особами відповідача була здійснена спроба проведення інспекційного відвідування позивача за місцем провадження діяльності (м.Сєвєродонецьк, вул.Богдана Ліщини, 2-д, Луганської області) та складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ЛГ10/924/НП. В подальшому, 21.01.2020, зважаючи на ненадання ТОВ «САБЗ» відповідачу документів, було також складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ЛГ10/924/НП.

Судом встановлено, що за результатами інспекційного відвідування 09.01.2020 було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ЛГ10/924/НП та вимога про надання/поновлення документів №ЛГ10/924/НП/ПД, якою зобов`язувалось керівника ТОВ «САБЗ» надати необхідні документи. Проте, у вимозі відсутні дата, до якої необхідно надати документи.

Наступного дня, 10.01.2020 згідно опису вкладення у цінний лист, відповідачем направлено ТОВ «САБЗ» акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, вимогу про надання документів та направлення на проведення інспекційного відвідування №01-17/15 від 09.01.2020.

Суд звертає увагу, що за змістом акту про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ЛГ10/924/НП від 09.01.2020, інспекційне відвідування неможливо провести у зв`язку, зокрема, з ненаданням для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів згідно вимоги №ЛГ10/924/НП/ПД від 09.01.2020.

Разом з тим, суд зауважує, що в постанові про накладення штрафу уповноваженими особами №ЛГ10/924/НП/СПТД-ФС не згадується про матеріали інспекційного відвідування від 09.01.2020, в т.ч. про вимогу №ЛГ10/924/НП/ПД від 09.01.2020.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що оскаржувана постанова винесена на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ЛГ10/924/НП від 21.01.2020 та в її основу покладено саме висновки вказаного акту.

Проте, з вказаного акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 21.01.2020 неможливо встановити, за якою адресою фактично здійснено таке відвідування, оскільки у акті від 21.01.2020 №ЛГ10/924/НП вказується про те, що здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ТОВ «САБЗ» за трьома адресами: за місцезнаходженням юридичної особи: м.Київ, вул.Механізаторів, 2 оф.111 та місцем проведення діяльності: м.Сєвєродонецьк, вул.Пивоварова, 1-м Луганської області та м.Сєвєродонецьк, вул.Богдана Ліщини, 2-д Луганської області.

Більш того, у вимозі про надання документів (штраф застосовано саме за недання документів, що кваліфіковано відповідачем як перешкода перевірці) не вказано, за який рік вимагаються вказані документи (а.с.60), що обумовлює неможливість її виконання.

Як встановлено судом, на підставі Акту про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ЛГ10/924/НП від 21.01.2020, т.в.о. начальника, заступником начальника управління Держпраці у Луганській області Рисухіним Д.Л. винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛГ10/924/НП/СПТД-ФС від 10.03.2020, якою на ТОВ «САБЗ» накладено штраф за створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування з питання фактичного допуску працівника (ів) до роботи без оформлення трудового договору у розмірі 417300,0 грн.

Згідно частини 2 статті 265 КЗпП України (в редакції, чинній на момент проведення інспекційного відвідування, до 02.02.2020) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац 2);

- вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення (абзац 7);

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати (абзац 8).

Згідно частини 2 статті 265 КЗпП України (в редакції, чинній на момент винесення постанови про накладення штрафу, з 02.02.2020) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження (абзац 2);

недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення (абзац 7);

вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення (абзац 8).

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, упорядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013(далі - Порядок №509).

Пунктом 1 Порядку №509 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування (абзац шостий пункту 2 Порядку №509).

У свою чергу, згідно з пунктом 3 Порядку №509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених вабзацах третьому - сьомомупункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених вабзацах третьому - сьомомупункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Положеннями абзаців 1 - 4 пункту 4 Порядку № 509 визначено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

Із спірної постанови вбачається, що відповідачем застосовано штраф у розмірі згідно норм статті 265 КЗпП України, в редакції, чинній на момент складання актів інспекційного відвідування. Вказане не заперечується відповідачам.

До того ж, щодо розміру застосованого штрафу, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на допущення технічних помилок у визначенні норми, на підставі якої застосовано такі санкції. Зокрема, при винесенні спірної постанови уповноваженими посадовими особами, допущена технічна помилка: замість абзацу 7 частини 2 ст.265 КЗпПУ вказано абзац 8 вказаної частини.

Відтак, при винесенні спірної постанови відповідач послався на норму, яка не підлягала застосуванню у спірних правовідносинах.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача, що такі помилки не є суттєвими, адже невірне застосування норми права при притягненні особи до відповідальності порушує законні права позивача в частині притягнення до відповідальності за не вчинене правопорушення та призводить до породження негативних наслідків для нього.

Відповідач стверджує, що посадовою особою Головного управління Держпраці у Луганській області при складанні спірної постанови також помилково зазначена сума штрафу. Зокрема, замість суми в 417300,0 грн., необхідно застосувати штраф в сумі 472300,0 грн. (у стократному розмірі мінімальної заробітної плати).

Такі твердження відповідача, на думку суду, є хибними з огляду на таке.

Частиною першою ст. 58 Конституції України від 28 червня 1996 року № 254к/96-ВР із змінами та доповненнями встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99, якщо подія, факт визначались як правопорушення відповідно до законодавчого акту, у редакції чинній до внесення відповідних змін, і ця ж подія, факт визначаються як правопорушення в новій редакції відповідного положення законодавчого акту, за вчинення якого також застосовується юридична відповідальність, то застосовується відповідальність, яка є чинною на момент її застосування.

Суд наголошує, що на момент винесення постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №ЛГ10/924/НП/СПТД-ФС від 10.03.2020, за недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень щодо фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору передбачалась відповідальність у вигляді штрафу у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, а не у стократному її розмірі - 75568,00 грн.

Аналіз наведених обставин у сукупності вказує на те, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення штрафу діяв без достатніх правових підстав для її ухвалення, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, а також з порушенням порядку проведення заходу державного контролю і порядку накладення штрафу, а тому, спірна постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, а також встановлені у процесі судового розгляду фактичні обставини справи, суд зазначає, що прийняття відповідачем постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛГ10/924/НП/СПТД-ФС від 10.03.2020, з огляду на незаконність застосування штрафу, свідчить про протиправність дій Управління Держпраці у Луганській області.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положеньст.76 КАС Українидостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд першої інстанції обгрунтовано вважав позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справіСерявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для відшкодування судових витрат апелянта відсутні.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 360/1734/20 залишити без змін.

Повне судове рішення 15 лютого 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук