Справа № 200/17926/21
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року Справа№200/17926/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новодонецької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Новодонецької селищної ради (ідентифікаційний код 04342588, 85010, Донецька область, м.Добропілля, смт.Новодонецьке, вул.Благовісна, 3) про визнання протиправним та скасування рішення, що зафіксовано у протоколі засідання чергової 13 сесії селищної ради від 23.09.2021 (пункт 76) про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; зобов`язання згідно заяви від 08.07.2021 надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства безоплатно у власність розміром 2 га ріллі, яка розташована на території Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області. В обґрунтування зазначено, що відповідачем відмовлено у наданні дозволу без зазначення підстав для прийняття такого рішення.

На підтвердження сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. надана квитанція від 08.12.2021.

14 грудня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що за результатом розгляду проекту рішення про надання дозволу 16 депутатів голосували «проти», 2 «утримались», «за» - 0. Рішення не прийнято. Крім того, зазначено, що позивачем на виконання вимог ст.118 Земельного кодексу України не надані документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, при цьому прийняття рішення щодо надання дозволу є дискреційними повноваженнями відповідача. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивачка надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач не довів правомірності прийняття рішення. Підстави для відмови у наданні дозволу відсутні. Вимога щодо надання документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі є безпідставною, оскільки надання таких документів стосуються випадків надання дозволу щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Просила вимоги задовольнити.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

08 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею до 2,0 га (рілля) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області. Клопотання отримано та зареєстровано 22.07.2021 за вх.№09-05/151. Додатками до клопотання є: ситуаційна схема земельної ділянки, копія паспорту та ідентифікаційний код замовника.

З витягу з протоколу засідання чергової тринадцятої сесії Новодонецької селищної ради вбачається, що за результатами голосування депутатами («за» - 0, «проти» - 16, «утрималися» - 2) рішення про надання дозволу не прийнято.

05 жовтня 2021 року селищна рада в листі №02-27/2477 повідомила про неприйняття рішення за результатом розгляду проекту рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянці ОСОБА_1 ».

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що позивач, відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України, звернувся до органу місцевого самоврядування із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Однак, рішення за клопотанням позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або рішення про відмову у його наданні не прийняті.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто розгляд заяви заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади.

Водночас, Земельним кодексом України визначено чіткий алгоритм розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідач за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення конкретної земельної ділянки зобов`язаний був прийняти рішення, яким надати дозвіл на розроблення такого проекту землеустрою або надати позивачу вмотивовану (із зазначенням конкретних причин) відмову у його наданні.

В даному випадку, в порушення зазначених вище приписів чинного законодавства, відповідач не обґрунтував свої дії щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Не зазначив, причини відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на необхідність надання до клопотання документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, з огляду на те, що за приписами ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України наявність таких документів передбачена для випадків надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, разом з цим, в даному випадку позивач бажає отримати земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють їх відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям.

Відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданого позивачем клопотання.

В даному випадку, враховуючи те, що відповідачем фактично, в установлений законом спосіб не прийнято відповідне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 2 га або вмотивовану відмову, суд вважає, що належним способом захисту для поновлення прав позивача є визнання протиправною бездіяльність щодо прийняття по суті рішення за наслідком розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 2 га та зобов`язання повторно розглянути клопотання, за результатом розгляду якого прийняти рішення з урахуванням вимог діючого законодавства. З огляду на викладене, вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також, судом враховано, що при розгляді клопотання, відповідачем не надана оцінка обставинам на предмет відповідності клопотання вимогам ст. 118 Земельного кодексу України. Тому клопотання позивача підлягає розгляду повноважним органом на відповідність вимогам закону, а суд на цьому етапі позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови не надання оцінки та не встановлення певних обставин суб`єктом владних повноважень з цього питання.

Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлена відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. А прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти відповідне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 10.10.2019 по справі № 814/1959/17.

Щодо судового збору, то згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною 8 ст. 139 КАС України визначено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок протиправною бездіяльності відповідача, суд дійшов висновку щодо стягнення на користь позивача судового збору у розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Новодонецької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Новодонецької селищної ради щодо прийняття по суті рішення за наслідком розгляду клопотання ОСОБА_1 від 08.07.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 2 га.

Зобов`язати Новодонецьку селищну раду (ідентифікаційний код 04342588, 85010, Донецька область, м.Добропілля, смт.Новодонецьке, вул.Благовісна, 3) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 08.07.2021 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 2 га за результатами розгляду якого прийняти рішення з урахуванням вимог діючого законодавства.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Новодонецької селищної ради (ідентифікаційний код 04342588, 85010, Донецька область, м.Добропілля, смт.Новодонецьке, вул.Благовісна, 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош