Справа № 580/683/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2022 року справа № 580/683/22
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Ковтуна Ю.О. від імені ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

26.01.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Ковтуна Ю.О. (18006, м.Черкаси, вул.Добровольського, 36) від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо виплати з 01.04.2019 пенсії, що обмежена максимальним розміром в десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

зобов`язання відповідача здійснювати з 01.04.2019 виплату позивачу пенсії без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.04.2019.

В обґрунтування зазначив, що відповідач після перерахунку з 01.04.2019 пенсії позивачу обмежив її загальний розмір 10 прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Вважає, що такі обмеження не відповідають вимогам закону. Просив врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24.09.2021 у справі №370/2610/17, від 10.09.2021 у справі №300/633/19, від 16.12.2021 у справі №400/2085/19. Зазначив, що згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка сформована у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати останню правову позицію Верховного Суду.

Ухвалою суду від 27.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю 10 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідач отримав 28.01.2022, що підтверджується розпискою.

04.02.2022 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що за правилами статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного вище Закону передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності вказаним Законом, а саме до 01.10.2011. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того часу, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії. Вказана норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до того моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків. Просив врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.06.2020 у справі 3580/234/19. Вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовною заявою та просив врахувати висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а. Вказує на дискреційні повноваження.

Всі подані сторонами документи долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Посвідченням від 03.07.2018 серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Згідно з протоколом від 12.111.2018 в пенсійній справі № (Міноборони) позивачу з 02.11.2018 призначено пенсію з інвалідності. Основний розмір пенсії 80% грошового забезпечення.

Із даних автоматизованої системи «Діловодство» та Єдиного Державного реєстру судових рішень суд встановив, що на розгляді Черкаського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №580/2035/21 між тими ж сторонами про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 в адміністративній справі №580/2035/21, яке набрало законної сили 15.06.2021, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії позивача на підставі довідки Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.02.2021 №ФР52007. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок з 01 квітня 2019 року пенсії позивача на підставі довідки Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.02.2021 №ФР52007 відповідно до статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб та здійснити виплату такої пенсії з урахуванням вже виплачених сум коштів відповідного періоду.

17.07.2021 відповідач на виконання вказаного вище рішення суду провів з 01.04.2019, 01.07.2019, 01.12.2019, 01.07.2020, 01.12.2020, 01.07.2021 перерахунки пенсії позивача, застосовуючи відсоткове значення пенсії 80% грошового забезпечення, враховуючи наступні складові: посадовий оклад 5220,00грн, оклад за військове звання 1340,00 грн, процентна надбавка за вислугу років (30%) 1968,00 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення 7892,20грн, у т.ч. надбавка за умови режимних обмежень допуск Ф 3 10%, надбавка за особливо важливі завдання, премія 35% (усього 16420,20грн).

Згідно з даними перерахунку пенсії в пенсійній справі № Міноборони 10.01.2022 відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 01.12.2021 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» із сум грошового забезпечення: посадовий оклад - 5220,00грн, оклад за військове звання 1340,00грн, процентна надбавка за вислугу років (30%) 1968,00 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення 7892,20грн, у т.ч. надбавка за умови режимних обмежень допуск Ф 3 10%, надбавка за особливо важливі завдання, премія 35% (усього 16420,20грн).

Із листа відповідача від 10.01.2022 №185-9520/Н-03/8-2300/22 суд встановив, що позивач звертався до нього заявою від 09.12.2021 щодо виплати пенсії без обмеження максимальним розміром пенсії на рівні 10-ти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі №580/2035/21. Вказаним листом відповідач повідомив, що позивачу 17.07.2021 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 відповідно до довідки від 17.02.2021 №ФР52007 із грошового забезпечення 16420,20грн. Згідно із Законом України від 08.07.2011 №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України №2262, не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Загальний розмір пенсії після перерахунку з 01.04.2019 становить 14970,00грн, з 01.07.2019 15640,00грн, з 01.12.2019 16380,00грн, з 01.07.2020 17120,00грн, з 01.12.2020 17177,80грн, з 01.07.2021 17211,80грн, з 01.12.2021 17243,80грн. Зобов`язань виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром пенсії на рівні 10-ти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб відповідно до довідки Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.02.2021 №ФР52007 на нього рішенням суду не покладено. Отже, законодавчих підстав для обчислення пенсії позивача без обмеження максимальним розміром пенсії на рівні 10-ти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб немає.

Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Щодо строків звернення до суду з позовом та врахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а, на які посилається відповідач, не підлягають врахуванню до спірних правовідносин, оскільки обставини справ та предмети не є подібними та стосувалися пропуску строку звернення до суду із позовами:

у справі №240/12017/19 щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу заборгованості з державної пенсії у розмірі 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 до 02.08.2014 згідно із статтями 50, 54 Закону України від 28.02.91 N 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

у справі №510/1286/16-а щодо зобов`язання Управління ПФУ здійснити позивачу перерахунок пенсії, як державному службовцю з дати її призначення - 17 липня 2009 року на виконання статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" з урахуванням середньомісячної суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят й інших виплат за 24 календарних місяці.

Оскільки перерахунки пенсії позивача відповідач здійснив 17.07.2021, звернення позивачем у січні 2022 року до суду здійснене з дотриманням вимог ст.122 КАС України.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає мови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі Закон №2262-ХІІ).

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з абз.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Статтею 63 Закону №2262-ХІІ визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій. На підставі частин 1, 2 цієї статті перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Проаналізувавши викладене суд дійшов висновку, що Закон передбачає право осіб на перерахунок пенсій та має враховувати для обчислення всі складові грошового забезпечення.

Відповідно до ст.2 Закону України від 8 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - ЗУ №3668-VI) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Вказаний Закон регулює правовідносини всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст.2 ЗУ №3668).

Отже, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст.2 ЗУ №3668, зокрема, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Зазначені вище положення не визнані Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а отже, є чинними та підлягають виконанню.

Безумовної суперечності вказаної норми Закону Конституції України не встановлено, зважаючи, що відповідно до ст.95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Держава прагне до збалансованості бюджету України.

Згідно з п.1 Розділу ІІ Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ №3668 встановлено, що цей Закон набирає чинності з 1 жовтня 2011 року, крім абзацу одинадцятого підпункту 11 та абзацу сто тридцять восьмого підпункту 17 пункту 6 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2012 року.

Пунктом два Розділу ІІ Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ №3668 визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Отже, якщо особі призначена пенсія до 01.10.2011 на нього не поширюються обмеження пенсії максимальним розміром. Однак, якщо пенсія призначена до 01.10.2011 і її розмір перевищує максимальний розмір пенсії, встановлений вказаним Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом.

Надаючи тлумачення наведеним нормам, Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.06.2020 у справі N 580/234/19 висловив правову позицію, за якою за змістом пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 N 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), передбаченим вказаним Законом; 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 N 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Верховний Суд у постанові від 24.06.2020 у справі N 580/234/19 вказав, що такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06 вересня 2012 року N 5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Отже, суд не знайшов у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.

Наведені норми є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності цим Законом та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

З набранням чинності вказаним Законом останній поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI. Наведені норми кореспондуються з положеннями частини 3 статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Суд встановив, що внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний розмір, що становить 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми ч. 1 ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", то до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Зазначені положення Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та ч.3 ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.09.2020 в справі №280/5154/19.

Позивачу призначена пенсія з 02.11.2018, тобто після набрання чинності вказаним вище Законом, що підтверджується зазначеним вище протоколом в його пенсійній справі. Загальний розмір пенсії позивача на дату призначення становив 12835,63грн. Надалі позивачу проведені перерахунки його пенсії в таких розмірах: з 01.04.2019 - 14970,00грн, з 01.07.2019 15640,00грн, з 01.12.2019 16380,00грн, з 01.07.2020 17120,00грн, з 01.12.2020 17177,80грн, з 01.07.2021 17211,80грн, з 01.12.2021 17243,80грн.

Згідно із Законами України від 23 листопада 2018 року №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік», від 14 листопада 2019 року №294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік», від 15 грудня 2020 року №1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня 2019 року - 1564 гривні, з 1 грудня 2019 року - 1638 гривень, з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня 2020 року - 1712 гривень, з 1 грудня 2020 року - 1769 гривень, з 1 січня 2021 року - 1769 гривень, з 1 липня 2021 року - 1854 гривні, з 1 грудня 2021 року - 1934 гривні.

Оскільки на дату перерахунку пенсії позивача її розмір перевищує максимальний розмір, встановлений ЗУ №3668, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Відповідач не допустив порушень прав позивача під час такого перерахунку.

Для вирішення спору суд на виконання ч.5 ст.242 КАС України врахував висновки щодо застосування вказаної вище норми Закону, викладені Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20.

Розглядаючи вказану справу, Верховний Суд зазначив:

«… 38. За змістом статті 2 Закону №3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

39. Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
40. При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
41. Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
42. На думку колегії суддів, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

43. Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
44. Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
45. З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.

46. Суди попередніх інстанцій у справі, судові рішення в якій є предметом касаційного перегляду, встановили, що внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний.
47. З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
48. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
49. Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.
50. Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
51. Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.
52. Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.
53. За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08)).
54. Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.
55. Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.

56. При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення».".
Отже, застосовуючи законодавчі обмеження розміру пенсії, відповідач не порушує вимог закону.

Тому позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання здійснити з 01.04.2019 виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, що не перевищує 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.04.2019 не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду постанову від 24.06.2020 у справі 3580/234/19 не обгрунтовані, оскільки стосується перерахунку пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 № 713) з 01 березня 2018 року та з 01 березня 2017 та її виплати з урахуванням вже виплачених сум без обмеження граничним розміром.

Також не обгрунтовані його посилання на постанови Верховного Суду від 24.09.2021 у справі №370/2610/17, від 10.09.2021 у справі №300/633/19, від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, оскільки не стосуються подібних правовідносин та учасників:

у справі №370/2610/17 щодо визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області щодо зобов`язання відповідача відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та на підставі довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області № К-9309 від 24 травня 2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, провести особі перерахунок пенсії з включенням до сум грошового забезпечення надбавки за особливо важливі завдання 50%, надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами 10% та премії 68,7 %, що входять до розрахунку, з 01 січня 2016 року без обмеження максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, цільової грошової допомоги, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) на підставі рішення Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням ВСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразово своєчасно недоотримані суми пенси за минулий час з 01 січня 2016 року без обмеження будь-яким строком;

у справі №300/633/19 щодо визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо перерахунку позивачу з 01.09.2018 пенсії, призначеної в розмірі 70% суми грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі також - Постанова №103, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію відповідно до Постанови № 103, виходячи із розміру 90% суми грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії, виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отримуваною пенсією і належною до сплати із врахуванням раніше виплачених сум за період з 01.09.2018, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми присудження виплати пенсії за один місяць.

у справі №400/2085/19 щодо визнання протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії максимальним розміром та зобов`язання відповідача здійснювати виплату призначеної позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці пенсії між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 16.05.2018.
Суд також врахував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року в справі №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Отже, врахуванню судом під час вирішення вказаного спору підлягають висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на результат вирішеного спору, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову адвоката Ковтуна Ю.О. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) про:

визнання протиправними дій щодо виплати з 01.04.2019 пенсії, що обмежена максимальним розміром в десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

зобов`язання здійснювати з 01.04.2019 виплату йому пенсії без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.04.2019.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 15.02.2022.