Справа № 552/5822/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 р. Справа № 552/5822/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції Центрального округу на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22.12.2021 (суддя Самсонова О.А., пров. Хорольський 6, м. Полтава, 36034 по справі № 552/5822/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції Центрального округу

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції Центрального округу про визнання протиправною та скасування постанови № 103/02.4-24 від 12.12.2021 про накладення адміністративного стягнення, у вигляді штрафу.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22.12.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 12 жовтня 2021 року №103/02.4-24, винесену державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Центрального округу Козоріз Оленою Володимирівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 78 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 78 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

15.02.2022 від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку із поданням клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Колегія суддів вважає, що таке клопотання є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ця справа розглядається за особливостями провадження статті 286 КАС України і на неї поширюються особливості повідомлення передбачені статтею 268 КАС України.

Так, згідно із частиною п`ятою статті 286 КАС України суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Разом з тим, відповідно до частини третьої цієї ж статті, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Так як позивач та його представник повідомлені про розгляд справи, то їх неявка не перешкоджає її розгляду, що виключає задоволення клопотання про відкладення судового засідання.

Крім того, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022 у задоволенні клопотання представника позивача - Маргарити Бодак про проведення судового засідання у справі № 552/5822/21 в режимі відеоконференції у Апеляційному суді Полтавської області відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною екологічною інспекцією Центрального округу в період з 02 серпня по 13 серпня 2021 року проведено перевірку з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна».

За результатами проведеної перевірки державною екологічною інспекцією Центрального округу складено акт від 13 серпня 2021 року №06-28/588, у якому встановлено, що ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» здійснює діяльність з порушенням вимог Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Зокрема встановлено, що під час перевірки АЗС № 12 ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна РАЇНА» за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 93, надано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-20 від 28.11.2016 на 11 джерел викиду, серед яких джерела №№ 5-8 - паливороздавальні колонки для бензину, джерела №№ 9,10 паливороздавальні колонки для дизпалива.

В ході натурного обстеження території АЗС № 12 ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» виявлено, що для заправки автотранспорту використовується 1 ПРК на шість пістолетів для заправки бензином та 1 ПРК на 4 пістолети (2 пістолети для заправки дизпаливом, 2 пістолети для заправки бензином).

Тобто, 4 паливороздавальних пістолети, що використовуються для заправки бензином, не враховані в дозволі на викиди №-20 від 28.11.2016.

Отже, ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» на АЗС № 12 здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (4 паливороздавальними пістолетами для бензину) за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 93 за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (а.с. 10-11).

Вказаний акт на час розгляду справи ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» не оскаржений, у встановленому законом порядку не скасований, а отже є чинним.

12 жовтня 2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Центрального округу Козоріз Оленою Володимирівною складено протокол, у якому зазначено, що ОСОБА_1 , який працює на посаді майстра АЗС №12, 14, 16 ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна», здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 78 КУпАП, тим, що о 14 год. 20 хв. 12 жовтня 2021 року будучи посадовою особою ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» допустив здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, а саме допустив здійснення викидів забруднюючих речовин стаціонарними джерелами АЗС №12 ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна», а саме 4 паливороздавальними пістолетами в атмосферне повітря за адресою: полтавська обл., Полтавський район, с.Розсошенці, вул. Кременчуцька, 93 за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (а.с.8).

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 12 жовтня 2021 року №103/02.4-24, винесеною інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Центрального округу Козоріз Оленою Володимирівною, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 78, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 136 грн.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, правопорушення, за яке позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, полягає в тому, що він, будучи відповідальною посадовою особою ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» допустив здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, а саме допустив здійснення викидів забруднюючих речовин стаціонарними джерелами ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна», а саме 4 паливороздавальними пістолетами в атмосферне повітря за адресою: Полтавська область. Полтавський р-н, с. Розсошенці вул. Кременчуцька, 93 за відсутності дозволу на викиди забруднюючих-речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (а.с.9).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, а саме постанови про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 78 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи, 12.10.2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Центрального округу Козоріз О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення №01544 стосовно ОСОБА_1 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №103/02.4-24 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 78 КУпАП.

Частиною другою статті 78 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу або впливу на неї фізичних та біологічних факторів.

Колегія суддів зазначає, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.09.2020 по справі № 127/18265/16-а.

Для можливості притягнення конкретної особи до відповідальності, необхідно з`ясувати чи вона є (може бути) суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме, з`ясувати можливість притягнення такої особи до відповідальності (вік, осудність, обов`язки, інші спеціальні ознаки тощо) та наявність причинного зв`язку між діянням особи та наслідками.

Тобто, існування такої складової як суб`єкт правопорушення можливе лише за наявності причинного зв`язку між об`єктивною стороною правопорушення та конкретною особою (вчинення саме конкретною особою дій, що мають ознаки правопорушення).

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.06.2020 по справі № 686/14075/16-а.

Зі змісту вищевказаного випливає, що орган при розгляді справи щодо притягнення посадової особи до відповідальності за порушення певних правил зобов`язаний з`ясувати чи входить до посадових обов`язків такої особи необхідність додержання таких правил.

Матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 працює на посаді майстра АЗС №12, 14, 16 ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна».

Заперечуючи, що ним було вчинено адміністративне правопорушення, позивач посилається на те, що обов`язки щодо наявності на підприємстві посадової особи, відповідальної у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Вказана обставина підтверджується даними наказу ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» від 29 липня 2021 року №340, згідно якого призначені відповідальні особи у сфері охорони навколишнього природного середовища, охорони атмосферного повітря та охорони довкілля. Зокрема на АЗС/АГЗП, нафтобазах Полтавського регіону - головного фахівця з охорони навколишнього природного середовища та охорони праці - Чередничок Тетяна Миколаївна.

Зі змісту протоколу №014415 від 27.05.2021 року та постанови від 27.05.2021 вбачається, що відповідачем при прийнятті рішення не з`ясовувався зміст посадової інструкції позивача, обсяг його посадових обов`язків, оскільки будь-які посилання на це у протоколі та постанові відсутні.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, відповідачем обов`язок, покладений вимогами ч.2 ст. 77 КАС України, виконано не було.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова не містить ні доказів, на яких ґрунтується висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, ні доказів факту вчинення позивачем порушення (події адміністративного правопорушення), передбаченого ч.1 с.78 КУпАП.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи на які посилався апелянт не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Центрального округу - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 22.12.2021 по справі № 552/5822/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов