Справа № 500/5730/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 500/5730/21 пров. № А/857/21970/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Большакової О.О., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року (суддя Баранюк А.З., м. Тернопіль, повне судове рішення складено 21 жовтня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у вересні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просив: визнати протиправною відмову відповідача щодо призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити з 22 березня 2021 року пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (ліквідатора 2 категорії). Позивач 16.06.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 2 пункту 1 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, відповідач листом від 25.06.2021 відмовив у призначенні йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з тих підстав, що документами, доданими до заяви, не підтверджено факту його участі на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження. Однак факт безпосередньої участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджений посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та іншими поданими документами. Вказаних документів було більш ніж достатньо для підтвердження як факту участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, так і права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі №500/5730/21 позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25 травня 2021 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідно архівної довідки від 12.10.2020 №1162, виданої Центральним архівним відділом Національної гвардії України, позивач в складі військової частини НОМЕР_1 брав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 07.08.1987 по 27.12.1987, місце дислокації військової частини - с. Зелений Мис, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а тому підстави для призначення пенсії ОСОБА_1 відсутні. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що з 15.06.1982 по 30.06.1984 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в радянській армії, що підтверджується військовим квитком серія НОМЕР_2 , виданий Підволочиським районним військовим комісаріатом Тернопільської області 14.06.1982 року.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 , заповненої 10.02.1990 року, з 01.10.1985 року позивач був прийнятий на роботу в колгосп «Ім. Ю.Гагаріна» (с.Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області) електриком; 05.02.2000 року звільнений на підставі ст. 40 п.1 КЗпП України; 02.03.2000 року прийнятий в члени ЗАТ «Агропромислова компанія - 2000»; 04.01.2001 року звільнений з роботи згідно поданої заяви; 20.01.2001 року прийнятий електриком в ЗАТ «АК-2000»; 01.01.2004 року звільнений з роботи згідно поданої заяви.

Позивачу видано посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (друга категорія) серії НОМЕР_4 .

16.06.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ).

Листом відповідача від 25.06.2021 року №1900-0214-9/19024 відмовлено у призначенні пенсії за віком позивачу згідно статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку із не підтвердженням періодів роботи у зоні відчуження.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, оскільки ОСОБА_1 брав участь на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження. З огляду на протиправність відмови відповідача щодо призначення пенсії, підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на вісім років, як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Водночас, суд першої інстанції врахував те, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому зобов`язав відповідача призначити пенсію позивачу за віком з 25 травня 2021 року, а не з 22 березня 2021 року, як цього просив позивач у позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ )цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Згідно із статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії у 01.07.1987 року не менше 14 календарних днів, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 8 років.

Частиною другою статті 14 Закону №796-ХІІ особам, які працювали у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів встановлюється друга категорія учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Підпунктом 5 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-ХІІ).

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.

Зокрема, відповідно до пункту 3 цього Положення, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1985 року - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесених до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

У справі встановлено, що позивачу видано посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (друга категорія) серії НОМЕР_4 .

Крім того, відповідно до довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 17.05.2021 року № 1900-0214-8/14515 ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі в/ч 93631 з 07.08.1987 року по 27.12.1987 року.

Участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у цей період також підтверджується довідкою Підволочиського районного військового комісаріату від 23 липня 2014 року № 247 та військовим квитком позивача серії НОМЕР_2 .

Апеляційний суд також бере до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що він брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у другій половині 1987 року як дозиметрист у м. Прип`ять та на території Чорнобильської АЕС. Зокрема, військова частина, у складі якої перебував позивач, знаходилася в с. Зелений Мис. Двічі на тиждень тривалістю по 12 годин кожного разу позивач виконував обов`язки дозиметриста або у м. Прип`ять, або безпосередньо на території Чорнобильської АЕС.

З огляду на вказане, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач з 07.08.1987 року по 27.12.1987 року брав участь на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження.

Доводи відповідача про те, що військова частина НОМЕР_1 знаходилася у с. Зелений Мис (с. Страхолісся) Іванківського району Київської області, тобто у зоні гарантованого добровільного відселення, не спростовують вказаних висновків суду.

Таким чином апеляційний суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку.

З огляду на протиправність відмови відповідача щодо призначення пенсії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на вісім років, як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги те, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому правильно зобов`язав відповідача призначити пенсію позивачу за віком саме з 25 травня 2021 року, а не з 22 березня 2021 року, як просив позивач у позовній заяві.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 500/5730/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
М. А. Пліш