Справа № 810/450/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 810/450/17

адміністративне провадження № К/990/4139/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зудінова Олега Олексійовича на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №810/450/17 за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці ДФС, правонаступником якої є Київська митниця Держмитслужби, в якому просив:

- скасувати наказ Київської митниці ДФС від 29 грудня 2016 року № 892-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника митного посту - начальника відділу митного оформлення № 2 митного посту «Південний термінал» Київської митниці ДФС з 30 грудня 2016 року;

- стягнути з Київської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2016 року по день винесення судом рішення про поновлення на роботі.

19 листопада 2020 року рішенням Київського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Київської митниці Державної фіскальної служби від 29 грудня 2016 року № 892-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника митного посту - начальника відділу митного оформлення № 2 митного посту «Південний термінал» Київської митниці Державної фіскальної служби.

Стягнуто з Київської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2016 року по день винесення судом рішення про поновлення на роботі у розмірі 392161 грн 78 коп..

Допущено до негайного виконання рішення суду в частинні поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника митного посту - начальника відділу митного оформлення № 2 митного посту «Південний термінал» Київської митниці Державної фіскальної служби.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частинні стягнення з Київської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, а саме 9965 грн. 13 коп.

На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції представником позивача подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 28 січня 2022 року.

В касаційній скарзі зазначено, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

На обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно та без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі №825/3682/14, від 21 квітня 2021 року у справі №826/19766/16, від 13 жовтня 2021 року у справі №360/2308/20, від 14 березня 2018 року у справі №822/1832/16 та від 24 жовтня 2018 року у справі № 820/5932/16 застосовано норми пунктів 3,4 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, а також внаслідок неврахування правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 360/4491/19, порушено норми частини четвертої статті 9, частини третьої та четвертої статті 90 КАС України.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (частина друга статті 330 КАС України).

Суд визнає, що посилання скаржника виключно на рішення Верховного Суду із зазначенням того, що викладені ним висновки не враховані судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови, самі по собі не доводять не врахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, подібність яких також не доведена у касаційній скарзі.

В тексті касаційної скарги представник позивача також посилається на постанови Верховного Суду, акцентуючи увагу на витягах з постанови, однак не наводить обґрунтувань з приводу того, що правовідносини у цій справі та у справі №825/3682/14, №826/19766/16, №360/2308/20, №822/1832/16 ,№ 820/5932/16, №360/4491/19 є подібними.

Суд зазначає, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, для встановлення подібності справ і відносин слід враховувати сукупність таких критеріїв, як подібність фактичних обставин, суб`єктний склад, об`єкт і предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм.

Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Подана касаційна скарга представника позивача містить цитування нормативно-правових актів, виклад обставини справи, посилання на постанови Верховного Суду, незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням представником позивача у касаційній скарзі підстави для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме в касаційній скарзі скаржником не доведено подібність правовідносин у цій справі зі справами, розглянутими Верховним Судом, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Через відсутність складу колегії суддів, які визначені протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги, у зв`язку з відсутністю судді Шевцової Н.В. на робочому місці за листком тимчасової непрацездатності з 31.01.2022, розгляд цієї скарги відбувся після її виходу на роботу.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну представника ОСОБА_1 - адвоката Зудінова Олега Олексійовича на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №810/450/17 за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу- повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова