Справа № 200/16750/21
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року Справа№200/16750/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі ГУ ПФУ, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 04.11.2021 року №06 про відмову в призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання повторно розглянути заяву від 01.11.2021 року про призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до підземного пільгового стажу за Списком №1-Шахтарі періодів роботи з 04.09.1989 року по 31.10.1989 року на посаді електрослюсаря підземного в шахті «Комсомолець Донбасу», з 02.12.1991 року по 16.08.1993 року на посаді електрослюсаря підземного в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля», з 17.08.1993 року по 30.01.1994 року на посаді гірничого робочого очисного забою підземного в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля», з 09.02.1994 року по 18.09.1997 року на посаді електрослюсаря підземного в шахті «Жданівська», з 26.09.1997 року по 16.02.2004 року на посаді електрослюсаря підземного в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля», з 17.11.2014 року по 04.12.2017 року на посаді електрослюсаря підземного в ПАТ «Шахтоуправління Донбас», з 01.09.1988 року по 30.06.1989 року період навчання в ПТУ №72 м. Кіровське за спеціальністю електрослюсар підземний, з 13.11.1989 року по 29.10.1991 року період служби в армії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.11.2021 року позивач звернувся до УПФ з заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки до страхового та пільгового стажу не зараховано період роботи з 04.09.1989 року по 31.10.1989 року на посаді електрослюсаря підземного в шахті «Комсомолець Донбасу», з 02.12.1991 року по 16.08.1993 року на посаді електрослюсаря підземного в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля», з 17.08.1993 року по 30.01.1994 року на посаді гірничого робочого очисного забою підземного в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля», з 09.02.1994 року по 18.09.1997 року на посаді електрослюсаря підземного в шахті «Жданівська», з 26.09.1997 року по 16.02.2004 року на посаді електрослюсаря підземного в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля», з 17.11.2014 року по 04.12.2017 року на посаді електрослюсаря підземного в ПАТ «Шахтоуправління Донбас», з 01.09.1988 року по 30.06.1989 року період навчання в ПТУ №72 м. Кіровське за спеціальністю електрослюсар підземний, з 13.11.1989 року по 29.10.1991 року період служби в армії.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на призначення пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

29 грудня 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно якому відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на відсутність правових підстав для зарахування до страхового та пільгового стажу позивача відповідних періодів роботи у зв`язку з тим, що підприємства, на яких працював позивач, зареєстровані на території непідконтрольній українській владі, а період навчання та служби в армії не підтверджені необхідними документами. Для зарахування спірних періодів роботи необхідно надати довідки, оформлені відповідно до п. 3, 20 Порядку №637. Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, 01.11.2021 року звернувся до органів ПФУ з заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 5-7).

Рішенням Управління від 04.11.2021 року №06 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. Так, до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 01.01.2004 по 16.02.2004 та з 17.11.2014 по 31.12.2014, оскільки підприємством не сплачені страхові внески. Страховий стаж позивача становить 23 роки 05 місяців 20 днів, з них пільговий 05 років 00 місяців 00 днів (а.с. 8).

Разом з тим, в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 9-13) містяться записи, в тому числі, про роботу:

- з 01.09.1988 року по 30.06.1989 року навчання в ПТУ №72;

- 11.07.1989 року прийнятий в шахту «Комсомолець Донбасу» електрослюсарем (слюсарем) черговим по ремонту обладнання;

- 04.09.1989 року переведений електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

- 31.10.1989 року звільнений у зв`язку з призивом до Радянської армії;

- з 13.11.1989 року по 29.10.1991 року служба в Радянській армії;

- з 02.12.1991 року по 16.08.1993 року в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті;

- 17.08.1993 року переведений учнем гірника очисного забою та направлений на курси з відривом від виробництва;

- 13.01.1994 року переведений гірником очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті;

- 30.01.1994 року звільнений за власним бажанням;

- з 09.02.1994 року по 18.09.1997 року в шахті «Жданівська» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 26.09.1997 року по 16.02.2004 року в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 17.11.2014 року по 04.12.2017 року в ПАТ «Шахтоуправління Донбас» електрослюсарем підземним з повним підземним робочим днем.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є питання підтвердження пільгового стажу роботи позивача за Списком №1-Шахтарі періодів роботи з 04.09.1989 року по 31.10.1989 року на посаді електрослюсаря підземного в шахті «Комсомолець Донбасу», з 02.12.1991 року по 16.08.1993 року на посаді електрослюсаря підземного в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля», з 17.08.1993 року по 30.01.1994 року на посаді гірничого робочого очисного забою підземного в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля», з 09.02.1994 року по 18.09.1997 року на посаді електрослюсаря підземного в шахті «Жданівська», з 26.09.1997 року по 16.02.2004 року на посаді електрослюсаря підземного в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля», з 17.11.2014 року по 04.12.2017 року на посаді електрослюсаря підземного в ПАТ «Шахтоуправління Донбас», з 01.09.1988 року по 30.06.1989 року період навчання в ПТУ №72 м. Кіровське за спеціальністю електрослюсар підземний, з 13.11.1989 року по 29.10.1991 року період служби в армії, оскільки підприємства, на яких працював позивач, зареєстровані на території непідконтрольній українській владі, а період навчання та служби в армії не підтверджені необхідними документами.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За ст.1, п. 1 ст. 24 Закону 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно п.2 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі за текстом Закон 1788).

Відповідно до положень п.16 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону 1058 положення Закону 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

На підставі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Вищевказана норма закону кореспондується з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, названими нормами матеріального права встановлені умови, за яких особа має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

У відповідності до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Таким чином, трудова книжка позивача, зокрема, в частині записів про його роботу:

- з 01.09.1988 року по 30.06.1989 року навчання в ПТУ №72;

- 11.07.1989 року прийнятий в шахту «Комсомолець Донбасу» електрослюсарем (слюсарем) черговим по ремонту обладнання;

- 04.09.1989 року переведений електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

- 31.10.1989 року звільнений у зв`язку з призивом до Радянської армії;

- з 13.11.1989 року по 29.10.1991 року служба в Радянській армії;

- з 02.12.1991 року по 16.08.1993 року в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті;

- 17.08.1993 року переведений учнем гірника очисного забою та направлений на курси з відривом від виробництва;

- 13.01.1994 року переведений гірником очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті;

- 30.01.1994 року звільнений за власним бажанням;

- з 09.02.1994 року по 18.09.1997 року в шахті «Жданівська» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 26.09.1997 року по 16.02.2004 року в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 17.11.2014 року по 04.12.2017 року в ПАТ «Шахтоуправління Донбас» електрослюсарем підземним з повним підземним робочим днем,

є належним доказом роботи позивача на вказаних посадах і у наведений період часу, а отже юридичний факт роботи позивача протягом вказаного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (надалі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, якщо пільгова робота продовжується після 03 серпня 2016 року (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461.

Списками №1, затвердженими вказаними постановами, передбачено, що право на пільгову пенсію мають всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Суд вважає, що не зарахування спірних періодів роботи позивача до його страхового та пільгового стажу, так як підприємства, на яких працював позивач, зареєстровані на території непідконтрольній українській владі, а період навчання та служби в армії не підтверджені необхідними документами, є безпідставним, оскільки жодним законодавчим актом не заборонено враховувати періоди роботи при призначенні та нарахуванні (перерахунку) пенсій за той період, коли особа, яка набула права на пенсію, працювала на території Донецької області, а громадянин не може нести особисту відповідальність за те, що відбувається на території вказаної області, та не може відповідати за діяльність інших осіб.

Право особи на призначення пенсії, яке гарантоване чинним законодавством, також підпадає під дії та захист гарантованим прав, визначених ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.).

Також суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

На підставі п..4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд вважає позовні вимоги про скасування цього рішення обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Разом з тим, позивач просить суд зарахувати до пільгового стажу за Списком №1, зокрема, період роботи з 17.08.1993 року по 30.01.1994 року.

Однак, як вбачається з трудової книжки позивача, в період з 17.08.1993 року по 12.01.1994 року позивач переведений учнем гірника очисного забою та направлений на курси з відривом від виробництва, отже у суду відсутні правові підстави для зарахування вказаного періоду до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1988 року по 30.06.1989 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається з диплому позивача серії НОМЕР_2 від 30.06.1989 року, у період з 01.09.1988 року по 30.06.1989 року він навчався в ПТУ №72 м. Кіровське Донецької області за спеціальністю електрослюсар підземний (а.с. 14).

При цьому, з 11.07.1989 року позивач працював електрослюсарем (слюсарем) черговим і по ремонту обладнання, з 04.09.1989 року переведений на посаду електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, яка передбачена Списком №1, що не перевищує трьох місяців, а тому враховуючи положення статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», позивач має право на зарахування вищезазначеного періоду навчання до його пільгового стажу за Списком №1.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача період служби в Радянській армії з 13.11.1989 року по 29.10.1991 року, суд зазначає наступне.

Згідно із абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічні положення викладені в частині 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, згідно якої військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Із записів трудової книжки позивача та його військового квитка судом встановлено, що позивач з 13.11.1989 року по 29.10.1991 року проходив службу у лавах Радянської армії та на момент призову на строкову військову службу працював за професією та займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Тому позивач мав право на зарахування періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Суд звертає увагу на те, що відповідач мав у своєму розпорядженні необхідні документи, які давали можливість визначити правильно повний стаж роботи позивача, який надавав останньому право на отримання пенсії відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у спосіб захисту права, що визначений позивачем, з урахуванням висновків суду.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області підлягає стягненню 817,20 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.11.2021 року №06 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2021 року про призначення пенсії згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового та пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 04.09.1989 року по 31.10.1989 року на посаді електрослюсаря підземного в шахті «Комсомолець Донбасу», з 02.12.1991 року по 16.08.1993 року на посаді електрослюсаря підземного в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля», з 13.01.1994 року по 30.01.1994 року на посаді гірничого робочого очисного забою підземного в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля», з 09.02.1994 року по 18.09.1997 року на посаді електрослюсаря підземного в шахті «Жданівська», з 26.09.1997 року по 16.02.2004 року на посаді електрослюсаря підземного в ДВАТ «Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної Революції» ДП ДКХ «Жовтеньвугілля», з 17.11.2014 року по 04.12.2017 року на посаді електрослюсаря підземного в ПАТ «Шахтоуправління Донбас», з 01.09.1988 року по 30.06.1989 року період навчання в ПТУ №72 м. Кіровське за спеціальністю електрослюсар підземний, з 13.11.1989 року по 29.10.1991 року період служби в армії, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

4. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), судовий збір у розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 20 копійок.

Судове рішення складено та підписано 07 лютого 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко