Справа № 490/870/22
Суддя: Саламатін О. В.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/870/22
н/п 2-а/490/101/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Шелестюк І.С., представниці позивача Долганюк Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2022 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до ОСОБА_1 , в якому представник позивача просить суд примусово видворити громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 11.10.2021 року був встановлений громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході перевірки було встановлено, що відповідно до інформації з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» ОСОБА_2 перетнув державний кордон України в напрямку в`їзду 23.11.2020 року через пункт пропуску «Бориспіль-D» по паспорту громадянина Республіки Узбекистан для виїзду закордон серія/номер НОМЕР_1 , орган видачі State Personalization Centre , виданий 11.04.2019 року, строком дії до 10.04.2029 року.

Таким чином іноземець знаходиться на території України з порушенням строків перебування та після закінчення відповідного строку перебування не виїхав за межі території України. До органів міграційної служби з приводу продовження строків перебування, оформлення посвідки на постійне проживання, оформлення посвідки на тимчасове проживання, за отриманням статусу біженця чи особи, що потребує додатковий захист не звертався.

З пояснень ОСОБА_2 він прибув на територію України з метою пошуку роботи, свою вину щодо порушення норм міграційного законодавства усвідомлює.

11.10.2021 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР ММК 000973 за ст. 203-1 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 11.10.2021 року ПН ММК 000973. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення іноземець свою провину визнав повністю.

Відносно ОСОБА_1 УДМС у Миколаївській області прийнято рішення від 11.10.2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано ОСОБА_1 покинути територію України у термін до 09.11.2021 року. Іноземця з зазначеним рішення ознайомлено, про що свідчить його особистий підпис у винесеному рішенні.

Разом з тим, 27.01.2022 року на адресу УДМС у Миколаївській області надійшов лист від Управління Служби безпеки України в Миколаївській області за вих. 64/20-599 про виявлення факту порушення трудового та міграційного законодавства України з боку громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, 27.01.2022 року було повторно виявлено ОСОБА_1 , що не виконав раніше прийнятого рішення про його примусове повернення за межі території України.

27.01.2022 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР ММК 001163 за ст. 203-1 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 27.01.2022 року ПН ММК 001163. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення іноземець свою провину визнав повністю, повідомив, що не виїхав за межі території України через фінансові труднощі.

Отже, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалий час продовжує грубо порушувати правила перебування на території України та чинне міграційне законодавства України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2022 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від відкрито провадження у справі за вищезазначеним позовом.

08.02.2022 року до суду надійшла заява від відповідача, в якій він зазначає, що позов визнає та просить справу розглядати без його участі.

В судовому засіданні представниця позивача позов підтримала в повному обсязі з підстав наведених в ньому.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до інформації з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», відповідач ОСОБА_2 перетнув державний кордон України в напрямку в`їзду 23.11.2020 року через пункт пропуску «Бориспіль-D» по паспорту громадянина Республіки Узбекистан для виїзду закордон серія/номер НОМЕР_1 , орган видачі State Personalization Centre , виданий 11.04.2019 року, строком дії до 10.04.2029 року.

Згідно копії Протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР ММК № 000973 від 11.10.2021 року, 11.10.2021 року в службовому приміщенні ВОЗНМРВ УДМС у Миколаївській області встановлено гр. Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування в Україні, а саме: порушив правила безвізового перебування, проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушив пп. 1 п. 2 ПКМУ від 15.02.2012 року № 150 та ч. 1 ст. 203 КУпАП.

В протоколі містяться пояснення відповідача, де він зазначає, що не виїхав за межі території України у зв`язку із незнанням законодавства. Провину свою визнав повністю і зобов`язався виїхати з України в установлений законодавством строк.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПН ММК №000973 від 11.10.2021 року на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн., який відповідачем сплачено в повному обсязі.

11.10.2021 року Управлінням Державної міграційної служби України в Миколаївській області винесено Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано останнього покинути територію України у термін до 09.11.2021 року. В рішенні міститься підпис відповідача, що він не збирається оскаржувати дане рішення.

Згідно відомостей Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області станом на 10.11.2021 року рішення про примусове повернення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконано.

27.01.2022 року на адресу УДМС у Миколаївській області надійшов лист від Управління Служби безпеки України в Миколаївській області за вих. 64/20-599 про виявлення факту порушення трудового та міграційного законодавства України з боку громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії Протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР ММК № 001163 від 27.01.2022 року, 27.01.2022 року співробітником СБУ в Миколаївській області доставлено до приміщення ВОЗНМРВ УДМС у Миколаївській області гр. Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування в Україні, а саме: проживає без документів на право проживання в Україні, не виконав рішення УДМС у Миколаївській області про примусове повернення від 11.10.2021 року та з 10.11.2021 року ухиляється від виїзду за межі території України, що підтверджується витягом з БД «Аркан» та особистими поясненнями, чим порушив ч. 1 ст. 203 КУпАП, ч. 1, 3 ст. 3, ч. 1, 3 ст. 9, ст. 17, пп. 2 п. 2 ПКМУ від 15.02.2012 року № 150.

В протоколі містяться пояснення відповідача, де він зазначає, що не виїхав за межі території України у зв`язку із фінансовим становищем. Провину свою визнав повністю і зобов`язався виїхати з України в установлений законодавством строк.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПН ММК № 001163 від 27.01.2022 року на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 040,00 грн.

Правовий статус іноземця та особи без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011року.

Наявність прав іноземців та осіб без громадянства прямо пов`язана із законністю їх перебування на території України, в разі порушення певних встановлених державою умов їх перебування останні несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 1 статті 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно ст. 23 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 ст. 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Проте, з відповідною заявою відповідач не звертався.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

За приписами частини першої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Отже, із змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної до правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року №743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

Матеріалами справи підтверджується, що у визначений термін громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з території України не виїхав та є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухиляється від виконання рішення про примусове повернення.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видовжені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на території України з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не с особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, зважаючи на те, що відповідач порушив правовий режим знаходження його на території України, ч. 1 ст. 203 КУпАП та визнає позовні вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для примусового видворення відповідача за межі території України та задоволення позову в повному обсязі.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241-243, 246, 250, 255, 288, 371 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5а, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про примусове видворення за межі України, задовольнити.

Примусово видворити громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя О.В. Саламатін