Справа № 420/19256/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13.10.2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 18.10.2021 року залишено без руху позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

04.11.2021 року (вх.№61094/21) від позивача надійшов уточнений позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди, стаж роботи на посаді судді - 37 років 09 днів, перiод проходження строкової військової служби в Радянськiй Армії - 2 роки 8 днiв (з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року); половини строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року) та 7 місяців 22 днi роботи в якості стажера Ренiйського районного суду Одеської області в період з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року, що в загальному становить - 42 роки 03 дні та відповідно, загальний процент для розрахунку розміру довічного грошового утримання становить 94%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди, стаж роботи на посаді судді - 37 років 09 днів, період проходження строкової військової служби в Радянській Армії - 2 роки 8 днiв (з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року); половину строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року) та 7 мiсяцiв 22 дні роботи в якості стажера Ренійського районного суду Одеської області в період з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року, що в зальному становить - 42 роки 03 дні та, відповідно, загальний процент для розрахунку розміру довічного грошового утримання становить 94%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та зарахувати до довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 19.06.2021 року, виходячи з уточненого стажу роботи на посаді судді - 37 років 09 днів, період проходження строкової військової служби в Радянській Армії - 2 роки 8 днів (з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року); половину строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року) та 7 мiсяців 22 дні роботи в якості стажера Ренiйського районного суду Одеської області в період з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року, що в загальному становить - 42 роки 03 днi та, відповідно, загальний процент для розрахунку розміру довічного грошового утримання становить 94%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 з 19.06.2021 року перерахованого довічного грошового утримання, виходячи з уточненого стажу роботи на посаді судді - стаж роботи на посаді судді - 37 років 09 днів, перiод проходження строкової військової служби в Радянській Армії - 2 роки 8 днiв (з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року); половини строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року) та 7 місяців 22 дні роботи в якості стажера Ренійського районного суду Одеської області в період з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року, що в загальному становить - 42 роки 03 днi та відповідно, загальний процент для розрахунку розміру довічного грошового утримання становить 94%, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19.06.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року він проходив строкову військову службу в Радянській Армії, після закінчення якої навчався на денному відділенні юридичного факультету Одеського державного університету з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року. З 20.10.1983 року по 10.06.1984 року працював стажером Ренiйського районного суду Одеської області. З 11.06.1984 року був обраний суддею Кілійського районного суду Одеської області, а з 22.06.2087 року обраний суддею Любашівського районного суду Одеської області. Постановою Верховної Ради України вiд 11.05.2000 року № 1683-III обраний суддею Любашівського районного суду Одеської області безстроково. Постановою Верховної Ради України від 19.02.2004 року № 1524-IV обраний суддею апеляційного суду Одеської області і 31.03.2004 року відрахований із штату Любашівського районного суду Одеської області у зв`язку з обранням безстроково суддею апеляційного суду Одеської області. Наказом №258-B вiд 28.12.2018 року переведений на посаду судді Одеського апеляційного суду відповідно до рішення ВРП №4067/0/15-18 від 28.12.2018 року. Рiшенням Вищої ради правосуддя №1343/0/15-21 вiд 15.06.2021 року звiльнений з посади судді Одеського апеляційного суду відповідно до п. 4 частини 6 ст. 126 Конституції України у зв`язку з подачею заяви про відставку і набув статус судді у відставці.

У позові вказано, що згідно з вищезазначеним Рiшенням Вищої ради правосуддя наказом голови Одеського апеляційного суду від 18.06.2021 року № 90-oc позивача звiльнено з займаної посади судді Одеського апеляційного суду. Вiддiлом кадрів апеляційного суду був наданий пакет відповідних документів для звернення до Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси для призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, до якого позивачем були надані всі необхідні документи. На теперішній час, вказує позивач, він перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області.

Як зазначено у позові, протоколом (розпорядженням) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.07.2021 року № 09 позивачу було здійснено перерахунок пенсії за вiком на довічне грошове утримання суддi та призначено щомісячне довiчне грошове утримання з урахуванням стажу роботи на посаді судді, який нарахований неправильно. Так, після ознайомлення з електронною пенсійною справою позивачем встановлено, що при призначенні довічного грошового утримання судді було враховано лише безпосередньо стаж роботи на посаді судді - 37 років 09 днiв, в той же час не враховано та до спеціального стажу судді не зараховано: період роботи стажером Ренійського районного суду Одеської області 07 місяців 22 дні (з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року), 2 роки 8 днів стажу проходження строкової військової служби в Радянській Армії (в період з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року); половина терміну навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року).

Позивач вважаючи незаконним призначення щомісячного довічного грошового утримання без врахування в повному обсязі спеціального стажу судді, а саме: періоду роботи в якості стажера судді, проходження строкової військової служби та половини строку навчання в Одеському державному університеті, які повинні бути враховані відповідно до закону, 25.08.2021 року та 07.09.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській областi з письмовими заявами, зокрема, про перерахунок його довічного грошового утримання. Однак, 03.09.2021 року за № 1500-0202-8/109292 та 23.09.2021 року за № 17271-17779/М-02/8-1500/21 ГУ ПФУ в Одеській області позивачу надіслано відповіді на письмові звернення про відмову у зарахуванні до спеціального стажу роботи судді періодів проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому навчальному закладі, періоду роботи в якості стажера судді та у проведенні перерахунку, у зв`язку з чим, довічне грошове утримання виплачується в обсязі, встановленому в Протоколі (розпорядженні) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.07.2021 року.

Ухвалою суду від 12.11.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Вказаною ухвалою судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Судом вирішено розглядати справу в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

07.06.2021 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не погоджується з вимогами, викладеними в позовній заяві.

Як зазначено у відзиві, до стажу роботи судді зараховується робота на посадах, визначених статтею 137 Закону №1402-VIII, а саме на посадах:

- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

- члена Вищої ради правосуддя Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У відзиві зазначено, що «суддівський стаж» та «стаж роботи на посаді суддi» не є тотожними поняттями та включають до себе рiзнi складові. «Стаж роботи на посаді судді» має вичерпний перелік посад, який визначено ст. 137 Закону №1402-VIII. Натомість до «суддівського стажу» включається «стаж на посадах судді» та стаж (досвід) робота (професійна діяльність), вимога щодо якої визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (п. 2 ст. 137 Закону No1402-VIII) вiдповiдно до положень п.1 та п. 6 ст. 69 Закону №1402-VIII. Статтями 69 та 13 Закону №1402-VIII не передбачено зарахування періоду проходження військової служби, періоду робити стажером та половину періоду навчання у вищому навчальному закладi саме до стажу роботи на посаді судді.

Як стверджує відповідач, страховий стаж позивача на посаді суддi складає повних 37 років. Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставцi позивача вiдповiдно до чинних норм законодавства складає 84% суддівської винагороди (де 20 років суддівського стажу - 50% суддівської винагороди + 17 років понад нормованого суддівського стажу - 34 % суддівської винагороди).

Враховуючи вищевикладене, на думку відповідача, відсутні законні підстави для здійснення перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 94%.

07.12.2021 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов лист разом із матеріалами пенсійної справи позивача.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 10.01.2018 року отримував пенсію за віком.

Рішенням Вищої ради правосуддя №1343/0/15-21 вiд 15.06.2021 року позивач звільнений з посади судді Одеського апеляційного суду відповідно до п. 4 частини 6 ст. 126 Конституції України у зв`язку з подачею заяви про відставку і набув статус судді у відставці.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії від 06.07.2021 року ОСОБА_1 з 19.06.2021 року отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій та статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016 року.

Після переведення з пенсію за віком, розмір довічного грошового утримання позивача склав 84%.

Судом встановлено, що до спеціального стажу роботи судді для призначення довічного грошового утримання зараховані періоди роботи ОСОБА_1 на посаді судді, а саме 37 років, 00 місяці 09 днів (а.с.14).

Позивачем надано до суду копію розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , який складено за підписом голови Одеського апеляційного адміністративного суду та в.о. начальника відділу кадрової роботи та управління персоналом Одеського апеляційного адміністративного суду (а.с.12), згідно якого стаж роботи складає 42 роки 00 місяців та 03 дні, з яких:

1.Служба в лавах Радянської Армії з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року тривалістю 2 роки 00 місяців 08 днів;

2. Одеський державний університет ім. І.І. Мечникова (половина строку навчання) з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року тривалістю 2 роки 05 місяців 00 днів;

3. Стажер Ренійського районного народного суду Одеської області з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року 00 років 07 місяців 22 дні;

4.Народний суддя Кілійського районного народного суду Одеської області з 11.06.1984 року по 21.06.1987 року тривалістю 03 роки 00 місяців 11 днів;

5. Hapoдний суддя/суддя/голова Любашівського районного народного суду Одеської області з 22.06.1987 року по 31.03.2004 року тривалістю 16 років 09 місяців та 10 днів;

6. Суддя апеляційного суду Одеської області з 01.04.2004 року по 28.12.2018 року тривалістю 14 років 08 місяців та 28 днів;

7. Суддя Одеського апеляційного суду з 28.12.2018 року по 18.06.2021 року тривалістю 02 роки 05 місяців 22 дні.

Як зазначено у позові, позивач вважаючи незаконним призначення щомісячного довічного грошового утримання без врахування в повному обсязі спеціального стажу судді, в саме: періоду роботи в якості стажера судді, проходження строкової військової служби та половини строку навчання в Одеському державному університеті, які повинні бути враховані відповідно до закону, 25.08.2021 року та 07.09.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській областi з письмовими заявами про перерахунок довічного грошового утримання.

Судом встановлено, що 03.09.2021 року за № 1500-0202-8/109292 та 23.09.2021 року за № 17271-17779/М-0288-1500 21 ГУ ПФУ в Одеській області позивачу надіслано відповіді на письмові звернення (а.с.23-24), в яких зазначено про відсутність підстав для перерахунку довічного грошового утримання позивача.

Вважаючи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди, стаж роботи на посаді судді - 37 років 09 днів, перiод проходження строкової військової служби в Радянськiй Армії - 2 роки 8 днiв (з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року); половини строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року) та 7 місяців 22 днi роботи в якості стажера Ренiйського районного суду Одеської області в період з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року, що в загальному становить - 42 роки 03 дні та відповідно, загальний процент для розрахунку розміру довічного грошового утримання становить 94% протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(частина друга статті 142 Закону №1402-VIІ).

Згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суд зазначає, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19.06.2021 року Закону України Про судоустрій та статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016 року.

Згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Так, станом на дату призначення (обрання) позивача суддею статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції ( 254к/96-ВР ) і законів України, охорони прав і свобод громадян визначав Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 за №2862-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №2862-ХІІ).

Кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень (частина 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ).

Абзацом 2 частини 4 цієї статті Закону передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

В період дії положень статті 43 Закону №2862-ХІІ правове регулювання поняття стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, було додатково врегульовано і іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, за змістом статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року за №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 за №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи вищевикладене законодавством, яке діяло на момент виходу позивача у відставку, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів та слідчих, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів і календарного періоду проходження строкової військової служби.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів та слідчих, календарного періоду проходження строкової військової служби, половини періоду навчання і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 05 грудня 2019 року у справі №592/2737/17, від 24 березня 2020 року у справі № 227/766/17.

Як зазначено у постанові Верховного суду від 17 травня 2021 року по справі № 243/8281/17 законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Це підтверджується також положеннями Закону України від 21.12.2016 №1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя", яким були внесені зміни в Закон № 2453-VI, зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

<…> невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним".

При вирішенні справи № 243/8281/17 Верховний суд не знайшов підстав для відступу від вказаних правових висновків.

Зважаючи на вищевикладене, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен обчислюватися виходячи із його стажу роботи за наступні періоди:

- служба в лавах Радянської Армії з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року тривалістю 2 роки 00 місяців 08 днів;

- Одеський державний університет ім. І.І. Мечникова (половина строку навчання) з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року тривалістю 2 роки 05 місяців 00 днів;

- народний суддя Кілійського районного народного суду Одеської області з 11.06.1984 року по 21.06.1987 року тривалістю 03 роки 00 місяців 11 днів;

- народний суддя/суддя/голова Любашівського районного народного суду Одеської області з 22.06.1987 року по 31.03.2004 року тривалістю 16 років 09 місяців та 10 днів;

- суддя апеляційного суду Одеської області з 01.04.2004 року по 28.12.2018 року тривалістю 14 років 08 місяців та 28 днів;

- суддя Одеського апеляційного суду з 28.12.2018 року по 18.06.2021 року тривалістю 02 роки 05 місяців 22 дні.

Щодо зарахування періоду роботи позивача на посаді стажиста народного судді до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає.

До набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів".

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-XII (який діяв на час роботи позивача на посаді судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону № 1798-VIII від 21.12.2016), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обчислення стажу державної служби за час розглядуваного періоду здійснювалось відповідно до Закону України "Про державну службу", Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього.

Згідно статті 1 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Статтею 2 цього Закону визначено, що посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Відповідно до пункту 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, прокуратури, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Статтею 67 Закону УРСР "Про судоустрій" від 05.06.1981 №2022-Х (в редакції Закону від 05.06.1981) було передбачено, що структура і штатна чисельність апарату районного (міського) народного суду затверджуються начальником відділу юстиції виконавчого комітету обласної, Київської міської Ради народних депутатів у межах штатної чисельності і фонду заробітної плати, встановлених Міністром юстиції Української PCP.

Тобто, організаційне керівництво (в тому числі і питання кадрового забезпечення) районними (міськими) народними судами у розглядуваний період із 10.08.1987 по 26.08.1988 здійснювалося відповідними відділами юстиції виконавчого комітету відповідних обласних Рад чи обласних державних адміністрацій.

Як було зазначено вище, з 20.10.1983 по 10.06.1984 року позивач працював на посаді стажиста Ренійського районного народного суду Одеської області, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с.38-47) та розрахунком стажу (а.с.12).

Питання проходження стажування випускниками вищих навчальних закладів в цей період регулювалися такими законодавчими актами колишнього Союзу PCP та УРСР, як: постанова Ради міністрів СРСР від 18.07.1972 №535 "Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні", Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973.

Так, в підпункті 4.2 пункту 10 зазначеної вище Постанови №535 від 18.07.1972 було визначено, що випускники вищих навчальних закладів для набуття необхідних практичних навичок проходять за місцем розподілення на підприємствах і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну платню відповідно штатного розкладу. Загальне керівництво стажуванням покладається на галузеві міністерства і відомства, в веденні яких перебувають ці підприємства, організації та установи.

Відповідно до пункту 1 Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973, також передбачалось, що молоді спеціалісти, які закінчили вищи навчальні заклади, проходять за місцем розподілення на підприємствах, в організаціях і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну плату згідно штатного розкладу.

Пунктами 5, 15 цього Положення передбачалось, що час стажування зараховується в трирічний строк роботи молодого спеціаліста за місцем розподілу. Під час стажування молодий спеціаліст: користується всіма правами і пільгами, встановленими для працівників цього підприємства (організації, закладу) які обіймають аналогічну посаду; несе обов`язки, покладені на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; виконує функціональні обов`язки щодо займаної посади, визначеними відповідними інструкціями і положеннями, з урахуванням індивідуального плану.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управлінь, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Пунктом 3 цього Порядку №283 було передбачено, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

З матеріалів справи вбачається, що позивача звільнено з посади стажиста у зв`язку з призначенням його суддею народним суддею Кілійського районного народного суду Одеської області, тобто при просуванні по службі він зайняв посаду державного службовця.

Згідно з пунктом 4 Порядку №283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 14.11.2018 року у справі №819/1550/16, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді судді, належить враховувати період роботи позивача на посаді стажиста Ренійського районного народного суду Одеської області з 20.10.1983 по 10.06.1984 року.

Зважаючи на вищевикладене, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен обчислюватися виходячи із його стажу роботи 42 роки 00 місяців 3 дні за наступні періоди:

1.Служба в лавах Радянської Армії з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року тривалістю 2 роки 00 місяців 08 днів;

2. Одеський державний університет ім. І.І. Мечникова (половина строку навчання) з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року тривалістю 2 роки 05 місяців 00 днів;

3. Стажер Ренійського районного народного суду Одеської області з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року 00 років 07 місяців 22 дні;

4.Народний суддя Кілійського районного народного суду Одеської області з 11.06.1984 року по 21.06.1987 року тривалістю 03 роки 00 місяців 11 днів;

5. Hapoдний суддя/суддя/голова Любашівського районного народного суду Одеської області з 22.06.1987 року по 31.03.2004 року тривалістю 16 років 09 місяців та 10 днів;

6. Суддя апеляційного суду Одеської області з 01.04.2004 року по 28.12.2018 року тривалістю 14 років 08 місяців та 28 днів;

7. Суддя Одеського апеляційного суду з 28.12.2018 року по 18.06.2021 року тривалістю 02 роки 05 місяців 22 дні.

Таким чином, Законом України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено інший підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, згідно якого розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача виходячи із його стажу 42 роки 00 місяців 3 дні має становить 94%, з яких:

50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років;

44% (22*2) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

Таким чином суд доходить висновку про наявність підставі для часткового задоволення позову позивача шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди перiоду проходження строкової військової служби в Радянськiй Армії - 2 роки 8 днiв (з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року), половини строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року), періоду роботи в якості стажера Ренійського районного суду Одеської області в період з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року -7 місяців 22 дні роботи;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставцi період проходження строкової військової служби в Радянській Армії - 2 роки 8 днiв (з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року); половину строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року); 7 місяців 22 дні роботи в якості стажера Ренійського районного суду Одеської області в період з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року, період роботи в якості стажера Ренійського районного суду Одеської області в період з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року - 7 місяців 22 дні роботи;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 19.06.2021 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 94% від суддівської винагороди.

В той же час, оскільки відповідачем зараховано до спеціального стажу судді для обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового отримання періоди роботи позивача на посаді судді, вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди, стаж роботи на посаді судді - 37 років 09 днів, у задоволенні вимоги в цій частині, та, відповідно, від похідних він неї необхідно відмовити.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди перiоду проходження строкової військової служби в Радянськiй Армії - 2 роки 8 днiв (з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року), половини строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року), періоду роботи в якості стажера Ренійського районного суду Одеської області в період з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року -7 місяців 22 дні роботи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставцi період проходження строкової військової служби в Радянській Армії - 2 роки 8 днiв (з 02.11.1975 року по 09.11.1977 року); половину строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1978 року по 01.07.1983 року); 7 місяців 22 дні роботи в якості стажера Ренійського районного суду Одеської області в період з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року, період роботи в якості стажера Ренійського районного суду Одеської області в період з 20.10.1983 року по 10.06.1984 року - 7 місяців 22 дні роботи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 19.06.2021 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 94% від суддівської винагороди.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Суддя С.М. Корой