Справа № 640/9695/20
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 лютого 2022 року

Київ

справа №640/9695/20

адміністративне провадження №К/990/3310/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Єресько Л.О., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року

у справі №640/9695/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного бюро розслідувань, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків Директора Державного бюро розслідувань Соколова О. «Про звільнення працівників Державного бюро розслідувань» від 31 березня 2020 року №223-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань 02 квітня 2020 року у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису з припиненням державної служби на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді, що є рівнозначною посаді слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань в Головному слідчому управлінні Державного бюро розслідувань;

- стягнути з Державного бюро розслідувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року у задоволенні позовної заяви відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями позивачем 24 січня 2022 року подано касаційну скаргу.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

У тексті касаційної скарги викладено клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Так, належним чином завірену копію оскаржуваної постанови заявником отримано 23 грудня 2021 року.

Згідно з частиною другою статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Касаційну скаргу здано до поштового відділення 21 січня 2022 року та зареєстровано у Верховному Суді 24 січня 2022 року.

З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №640/9695/20 є посилання у касаційній скарзі на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, заявник указує, що станом на дату подання касаційної скарги відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частин третьої та четвертої статті 43 Закону України «Про державну службу» (у редакції після внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19 вересня 2019 року №117-ІХ), частини першої статті 40 та частини шостої статті 49-2 КЗпП України (в редакції після внесення змін Законом України «Про внесення змін до КЗпП України» від 12 грудня 2019 року №378-ІХ).

Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

Суд відхиляє доводи скаржника про відсутність висновку Верховного Суду щодо обов`язку суду при розгляді трудового спору, який пов`язаний зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» після набрання чинності Законом №117-ІХ з`ясовувати чи мала місце ліквідація державного органу або його реорганізація, якщо так, то чи мало це наслідком скорочення чисельності та/або штату державних службовців, чи дійсно у відповідача мало місце скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису з припиненням державної служби, оскільки заявником не зазначено чіткої норми (норм) права, що якої (яких) відсутній висновок у подібних правовідносинах, та не зазначено як, на його думку, така (такі) норма має застосуватись у цій справі.

Щодо посилання заявника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі Суд зазначає таке.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Тобто, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України заявник указує, що судами не ураховано висновки щодо застосування норм права при вирішення трудового спору, пов`язаного зі звільненням у зв`язку зі скороченням посад державної служби, які викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду у справах 800/538/17, 816/654/17, 806/1149/16, 487/2191/17. Окремо цитує абзаци постанов Верховного Суду у справі 208/3390/16-а (аркуш касаційної скарги 18), у справах 140/90/20, 260/261/20, 360/2308/20, 340/221/20 (аркуші касаційної скарги 21-22).

Однак, всупереч вимогам статті 328, 330 КАС України заявником не зазначеного чіткого переліку норм права, які були неправильно застосовані судом апеляційної інстанції та щодо застосування яких не ураховано висновок Верховного Суду та не обґрунтовано подібності правовідносин у справах.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання заявника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання заявника на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

Обґрунтовуючи необхідність відступлення від висновку Верховного Суду викладеного у постанові у справі №640/11024/20 та застосованого судом апеляційної інстанції заявник, у тому числі, зазначає про те, що у справі, у якій подано касаційну скаргу та у справі №640/11024/20 досліджувались різні спірні питання.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Так, відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 р. у справі №823/2042/16, провадження №11-377апп18).

Тобто у касаційній скарзі скаржник має зазначити, що існуючий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, модифікувати певним чином з урахуванням конкретних обставин його справи. Сама ж по собі вмотивованість такого клопотання скаржника оцінюється судом касаційної інстанції при застосуванні наведеного процесуального фільтру під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.

Так, Суд зазначає, що помилкове, на думку скаржника, застосування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, які стосуються інших фактичних обставин справи, не може бути підставою для відступлення від такого висновку.

З огляду на викладене Суд відхиляє посилання заявника на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України Суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року у справі №640/9695/20.

Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року у справі №640/9695/20.

Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва матеріали справи №640/9695/20.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Л.О. Єресько

Н.М. Мартинюк

Судді Верховного Суду