Справа № 320/1459/22
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 лютого 2022 року Київ № 320/1459/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши заяву позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з вимогами до Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області про визнання бездіяльності відповідача протиправною щодо розгляду клопотань від 08.12.2021 №1394/1/06-348, №1395/1/06-348, №1396/1/06-348 та зобов`язання прийняти на найближчій сесії ради рішення щодо вищезазначених клопотань.

Ухвалою суду від 06.02.2022 позовна заява була залишена без руху, позивачам надано десятиденний строк з дня одержання копії ухвали для усунення недоліків позову шляхом подання позовної заяви у новій редакції із зазначенням у ній: місцезнаходження земельних ділянок; відповідності місця розташування об`єктів землекористування вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць; представлення суду доказів невикористання позивачами права на одержання безоплатно у власність земельної ділянки раніше; надання доказів, якими підтверджено, що обрані позивачами земельні ділянки перебувають, згідно зонування території с.Мощун, у межах, в яких дозволено здійснення садівництва; надання копії Генерального плану с.Мощун та Плану зонування території; представлення до суду копії клопотань від №1394/1/06-348, №1396/1/06-348, які відсутні в матеріалах позову; зазначення обґрунтування порушення прав та інтересів позивачів діями відповідача із розкриттям змісту порушених прав. Крім того, необхідно було конкретизувати п.1 прохальної частини, з урахуванням виявленої невідповідності п.2 прохальної частини позовної заяви.

Водночас, кожному позивачеві у порядку усунення недоліків за позовом необхідно було оплатити судовий збір у розмірі 1 984,80 грн. та надати оригінал квитанцій про оплату, а також надати суду копію позовної заяви та долучених до неї документів відповідно до кількості осіб - учасників справи.

На виконання вимог ухвали, ОСОБА_3 , 08.02.2022, через канцелярію суду, було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій містяться власні особистісні судженні та міркування позивача щодо виконання вимог ухвали.

Розглянувши зміст поданої заяви, суд констатує факт невиконання ОСОБА_3 вимог ухвали від 06.02.2022, що є підставою для повернення позову в частині заявлених ним вимог, з огляду на таке:

так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зазначено, що "відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18)".

"...ОСОБА_1 є відповідачем у цій справі, предметом позову є визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, визнання недійним договору оренди землі та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області видати наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Отже, позов у цій справі не стосуєтьсясоціального і правового захисту учасників бойових дій.

Отже, ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до вимог Земельного кодексу України кожен громадянин має право отримати у власність земельні ділянки шляхом їх безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, - (п. б ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України).

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності.

Відповідно до п.13 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справ у всіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних із порушенням їхніх прав.

Водночас, учасники бойових дій не звільняються від сплати судового збору, якщо порушено їхнє право, що не пов`язане з їхнім статусом.

Повертаючи позовну заяву суд також ураховує правову позицію Верховного Суду у рішенні від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, в якій Верховний Суд зазначив наступне: "правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у статті 22 якого передбачене право осіб, на яких поширюється дія цього закону, на отримання безоплатної правової допомоги щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільнення від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Щодо усіх інших позовних вимог, закон зобов`язує учасників бойових дій їх оплачувати, оскільки вони не стосуються порушення прав позивача, як учасника бойових дій".

Як свідчать матеріали позовної заяви, предметом її розгляду є оскарження дій відповідача, які стали на заваді реалізації зокрема, ОСОБА_3 права на одержання дозволів на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність. Таке право належить кожному громадянину України, його порушення аж ніяк не пов`язано з особливим статусом позивача, а відтак судовий збір мав бути сплачений ним на загальних підставах у розмірі 1 984,80 гривень.

У поданій заяві, ОСОБА_3 стверджує про обов`язок суду витребувати всі необхідні для розгляду справи документи. У зв`язку з чим, суд зауважує, що положеннями ст. 160 КАСУ, саме на позивача покладається обов`язок викласти обставини позову з посиланням та наданням доказів, якими ці обставини підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів, - ч.5-6 ст. 77 КАС України.

При цьому, механізм та порядок витребування доказів у справи визначено ст.80 КАС України. Так, положеннями вказаної статті передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4)заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Вирішуючи питання про повернення позовної заяви в частині заявлених ОСОБА_3 вимог, суд зважає на таке:

доступ до правосуддя включає не лише можливість подати заяву до суду, йому відповідає обов`язок суду розглянути справу по суті з винесенням остаточного рішення по справі, яке підлягає обов`язковому виконанню.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема, задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Відповідно до ч.5 ст. 44 КАС України учасник справи зобов`язаний виявляти повагу до суду; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені судом, не приховуючи їх.

Крім того, за приписами ч.4 ст.161 КАС України, на позивача покладається обов`язок додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Європейський суд з прав людини, у справі Trukh v. Ukraine ((dec.), no. 50966/99, 14 October 2003) дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у справі було свавільним чи невиправданим. Відповідно, скарга заявника про відсутність доступу до суду була відхилена як необґрунтована.

Прецедентна практика ЄСПЛ виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, вже на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо несення обов`язку доказування обґрунтованості заявлених вимог з посиланням на докази, якими ці вимоги підтверджені та зазначити при пред`явленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення.

Аналогічно виникає і обов`язок судді у з`ясуванні на цій стадії процесу наявності у заявника права на пред`явлення позову і дотримання ним порядку реалізації цього права, тобто суд встановлює факти процесуального характеру. Таким чином, вирішення судом питання про наявність матеріальних передумов звернення особи до суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, не може свідчити про обмеження у доступі до правосуддя.

У даному випадку право на доступ до правосуддя ОСОБА_3 було поставлено в залежність від його особистої волі виконати чи не виконати вимоги судового рішення, яке набрало законної сили.

При цьому, заявник на власний розсуд та свідомо розпорядився своїм правом, він не надав суду усіх витребуваних документів, в тому числі, оновленої позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ст. 160 КАС України, а також не сплатив судовий збір.

Крім того, суд зауважує, що відомості, визначені, зокрема, п.п. 4, 5, 9 ч.5 ст. 160 КАС України, згідно вимог вказаної статті повинні бути зазначені саме у позовній заяві (уточненій позовній заяві), а не у заяві на виправлення недоліків позовної заяви.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд також врахував висновки Великої палати Верховного Суду у справі №9901/430/19 від 14.08.2019, де зазначено "…зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту вони мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною".

За приписами ч.4 ст.169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відтак, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 вимоги ухвали суду від 06.02.2022 не було виконано, а відтак позовна заява в частині заявлених ним вимог підлягає поверненню.

На підставі вищезазначеного та, керуючись статтями 80, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд,

у х в а л и в:

позовну заяву в частині вимог ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області (, вул.Свято - Покровська, 125, с. Гостомель, Київська область, 08290), - повернути позивачеві.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про витребування доказів судом.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.