Справа № 200/16765/21
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року Справа№200/16765/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року позовна заява залишена без руху (а. с. 21-22) .

15 грудня 2021 року позивачем подана заява на усунення недоліків позовної заяви: сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн., поданий уточнений позов до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення нарахування та виплати страхових виплат позивачу за період з 01.04.2017 р. по 10.03.2020 р.;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області поновити позивачу нарахування та виплату страхових виплат за період з 01.04.2017 р. по 10.03.2020 р. на рахунок, відкритий у АТ «Державний Ощадний банк України».

Окрім того, позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання відповідача подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення відповідно до ст. 382 КАС України.

В обґрунтування позову зазначив, що з 2014 р. по березень 2017 року отримував щомісячні страхові виплати у Маріупольському міському відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З квітня 2017 року з невідомих причин страхові виплати припинено. 21.06.2017 р. позивач відновив статус внутрішньо переміщеної особи згідно довідки від 21.06.2017 р. № 5 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З березня 2020 року він отримує щомісячні страхові виплати, проте заборгованість, яка утворилась за період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року не виплачена. Вважає, що відповідач порушує встановлене статтею 46 Конституції України право на соціальне забезпечення, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом (а. с. 25-33).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Позивачу поновлений строк звернення до суду із даним позовом (а. с. 37-38).

11 січня 2022 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Відповідач зазначає, що позивач, як внутрішньо переміщена особа, перебував на обліку у Маріупольському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 01 липня 2014 року по 31 березня 2017 року.

Постановою Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 04.04.2017 р. № 0546/21118/15 ОСОБА_1 припинено щомісячні страхові виплати, оскільки комісія з питань пов`язаних з призначенням (відновленням) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийняла рішення про припинення соціальних виплат у зв`язку із встановленням факту відсутності особи за фактичним місцем проживання (витяг з протоколу комісії № 12 від 30.03.2017 р.).

У березні 2020 року позивач звернувся із заявою за відновленням щомісячних страхових виплат до Маріупольського міського відділення. З березня 2020 року позивач перебуває на обліку у Маріупольському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, отримує щомісячні страхові виплати. У період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року ОСОБА_1 до жодного відділення Фонду соціального страхування не звертався, що стало підставою для неотримання ним страхових виплат. Отже, відповідач вважає, що відсутні підстави для поновлення нарахування та виплати позивачу страхових виплат за спірний період. На підставі чого, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а. с. 43-45).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , який видано Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області 15 квітня 2000 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 (а. с. 9-10 ).

Відповідно до довідки від 21 червня 2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_2 (а. с. 12).

26 листопада 2014 року позивач звернувся до відділення ВД ФССНВВ та ПЗ у м. Маріуполі із заявою про продовження страхових виплат (а. с. 47).

Згідно з копії довідки про доходи від 04.01.2022 р. № 28031/10, представленої відповідачем вбачається, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Маріупольському міському відділенні УВДФССУ в Донецькій області та з липня 2014 року по березень 2017 року та з березня 2020 року по грудень 2021 року включно позивачу нараховані та виплачені страхові виплати у загальній сумі 177 124,05 грн. (а. с. 47- зворотній бік).

Постановою відділення ВД ФССНВВ та ПЗ у м. Маріуполі від 04 грудня 2014 року № 0546/21118.1/2 позивачу продовжена раніше призначена щомісячна грошова сума у разі часткової чи повної втрати працездатності в розмірі 2 087,98 грн. (а. с. 49).

Постановою відділення ВД ФССНВВ та ПЗ у м. Маріуполі від 30 січня 2015 року № 0546/21118/21118.1/4 позивачу продовжена раніше призначена щомісячна грошова сума у разі часткової чи повної втрати працездатності в розмірі 2 252,93 грн. (а. с. 49).

Згідно з копією Витягу з протоколу № 12 комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 30.03.2017 р. вирішено припинити соціальні виплати, у зв`язку зі встановленням факту відсутності позивача за фактичним місцем проживання, згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та отримання інформації від Держприкордонслужби (а. с. 48).

Постановою відділення ВДФССНВВ та ПЗ у м. Маріуполі 04 квітня 2017 року № 0546/21118/15 позивач знятий з обліку. Причина: припинення виплат (ВПО) згідно з рішенням комісії. Дата зняття з обліку: 31 березня 2017 року. Припинення виплат з 01 квітня 2017 року (а. с. 48 зворотній бік).

10 березня 2020 року позивач повторно звернувся до Маріупольського міського відділення УВД ФСС України в Донецькій області із заявою про продовження страхових виплат (а. с. 48- зворотній бік).

На звернення позивача до відповідача щодо невиплати страхових виплат за спірний період Маріупольське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області листом від 18.05.2020 р. № 28.03.1/1762 повідомило позивача про безпідставність виплати за період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року (а. с. 18).

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання щодо страхових виплат врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (далі-Закон № 1105-ХІV).

У відповідності до вимог статті 46 Закону № 1105-ХІV, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 47 Закону № 1105-XIV, страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них; страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Суд зазначає, що позивач є особою з інвалідністю - безстроково та переогляду не потребує, тому в даному випадку відсутні підстави для невиплати раніше призначених щомісячних страхових виплат.

У статті 27 Закону України від 14.01.1998 р. № 16/98-ВР «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 16/98-ВР) передбачено підстави припинення страхових виплат: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.

Тобто, вказаний перелік є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати страхових виплат з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом (згідно із Закону № 16/98-ВР) чи законодавством (згідно із Закону № 1105-XIV).

Суд зазначає, що відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів належного факту припинення страхових виплат позивачу, крім того, позивачем надана нова довідка ВПО від 21 червня 2017 року за № , тому на думку суду підстави для відмови у виплаті страхових сум відповідачем є безпідставними.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Статтею 1 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Судом встановлено, що позивач у встановленому законодавством порядку встав на облік за місцем фактичного проживання. Його статус внутрішньо переміщеної особи не позбавляє права на отримання соціальних виплат. Уповноважені органи державної влади та місцевого самоврядування повинні сприяти в реалізації такими особами гарантованих Конституцією та законами України прав та свобод, створюючи належні для цього умови.

Крім того, відсутність належного регулювання повноважень між суб`єктами владних повноважень не має наслідком обмеження прав громадян.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено суду правомірності своїх дій щодо припинення нарахування та виплати позивачу страхових виплат з 01 квітня 2017 року.

Суд зазначає, що страхові виплати позивачу призначені безстроково та Законом 1105-XIV не передбачено припинення страхових виплат.

Крім того, підзаконні нормативно-правові акти, на які посилаються відповідачі, не є законами, а тому, не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Суд зазначає, що згідно довідки МСЕК № 368216 Серії 10 ААА від 09.08.2010 р., виданої ОСОБА_1 вбачається, що позивач є особою з інвалідністю третьої групи безстроково та переогляду не потребує, тому в даному випадку відсутні підстави для невиплати раніше призначених щомісячних страхових виплат (а. с. 14).

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

В даному випадку, відповідачем не надані докази, які підтверджували причини припинення страхових виплат позивачу.

Суд звертає увагу на те, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і ніхто не може позбавляти його права на отримання призначених йому страхових сум.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або його відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, відсутність позивача за місцем проживання не може позбавляти його права на отримання страхових виплат через впроваджений механізм реєстрації внутрішньо переміщених осіб.

Суд також звертає увагу на положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: нарахування та виплату позивачу страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 рік, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідним вийти за межі заявлених позовних вимог, а саме: визнати протиправною та скасувати постанову відділення ВДФССНВВ та ПЗ у м. Маріуполі 04 квітня 2017 року № 0546/21118/15 щодо припинення позивачу страхових виплат з 01 квітня 2017 року.

Пунктом 3 частини 2 статті 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією про сплату від 10 грудня 2021 року (а. с. 34).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 5-9, 12, 15, 18, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 241-243, 245, 246, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення нарахування та невиплату ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 рік.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділення ВДФССНВВ та ПЗ у м. Маріуполі 04 квітня 2017 року № 0546/21118/15 про зняття з обліку ОСОБА_1 та припинення виплати з 01 квітня 2017 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) поновити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) нарахування та виплату страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 рік на рахунок, відкритий у АТ «Державний Ощадний банк України».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 08 лютого 2022 року.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова