Справа № 2а-5612/09/1370
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 2а-5612/09/1370

адміністративне провадження № К/9901/64537/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Гончарової І.А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні справу як суд касаційної інстанції справу за позовом Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Галицька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 (суддя - Коморний О.І.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 (головуючий суддя - Качмар В.Я., судді: Гінда О.М., Курилець А.Р.) у справі №2а-5612/09/1370 (876/4953/18).

встановив:

Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод» (далі - ДП «Львівський бронетанковий завод») звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 17.06.2008 №152301/1/11055.

Справа судами переглядалась неодноразово.

За результатами останнього розгляду, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2018, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Офіс великих платників податків ДФС оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2018, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування своїх доводів Офіс великих платників податків ДФС зазначає, що підприємством завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за період з березня 2007 року по вересень 2007 року, оскільки Міністерство оборони України не є платником податку на додану вартість і таким чином податок на додану вартість з продажу товарно-матеріальних цінностей не сплачено до бюджету.

У відзиві на касаційну скаргу ДП «Львівський бронетанковий завод» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, контролюючим органом проведено невиїзну документальну перевірку ДП «Львівський бронетанковий завод» з питань достовірності визначення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2007 року та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2007 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 09.04.2008 №33/23-4/07985602, в якому відображено висновок про порушення позивачем:

пунктів 1.3, 1.7, 1.8 статті 1, підпункту 2.3.1, пункту 2.3 статті 2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 та підпунктів 7.7.1, 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за: квітень - 526907,86 грн, травень - 200383,00 грн, червень -266678,80 грн, липень -582622,40 грн, серпень - 323040,93 грн, вересень -798625,82 грн, жовтень 2007 року -216130,00 грн;

завищення залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду - за серпень 2007 року на 590634,82 грн.

На підставі вказаного акта відповідачем 17.04.2008 прийнято податкове повідомлення-рішення №152301/1/11055 про зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі: квітень - 526907,86 грн, травень - 200383,00 грн, червень -266678,80 грн, липень - 582622,40 грн, серпень - 323040,93 грн, вересень -798625,82 грн, жовтень 2007 року -216130,00 грн.

Судами встановлено, що ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод» (покупець) укладено з ДК «Укрспецекспорт» (продавець) договір № USE-20.1-46/D/K-07 від 01.03.2007 з специфікацією, відповідно до умов якого продавець передає у власність ДП «Львівський БТРЗ» танки Т-72 Б згідно Специфікації (додаток № 1 цього договору. Умови передачі - продавець передає покупцю товар за даним договором умовах EXW - ДП «ЛБТРЗ». Оплата за придбаний товар проведена позивачем у безготівковій формі. ДК «Укрспецекспорт» виписано ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод» податкові накладні.

Також ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод» укладено договір з ДП ДКЗІФ «Укрінмаш» (продавець), про придбання ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод» виробів для комплектування рухомого майна, яке буде експортоване. Оплата за придбане в ДП ДКЗІФ «Укрінмаш» майно проведена позивачем в безготівковій формі згідно платіжних доручень, ДП ДКЗІФ «Укрінмаш» виписало позивачеві податкові накладні.

Згідно з довідкою СДПІ у м. Києві від 06.02.2008 «Про результати виїзної позапланової перевірки ДП ДКЗІФ «Укрінмаш» з питань правових відносин з ДП «Львівський БТРЗ» код за за липень, серпень, вересень 2007 року», ДП ДКЗІФ «Укрінмаш» діє в рамках договору комісії від 28.03.2007 №251/6/25-07Р-12/38-Д між Міністерством оборони України. ДП ДКЗІФ «Укрінмаш» зареєстрований як платник податку на додану вартість. Перевіркою підтверджено, що ДП ДКЗІФ «Укрінмаш» суми податку на додану вартість по податкових накладних виписаних позивачеві включені до податкового зобов`язання відповідних періодів.

Згідно з довідкою СДПІ у м. Києві від 09.11.2007 «Про результати виїзної позапланової перевірки Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» () з питань правових відносин з ДП «Львівський БТРЗ» код за за березень, квітень, травень, липень 2007 року», ДК «Укрспецекспорт» є посередником. Спецмайно передане ДК «Укрспецекспорт» позивачеві, було отримане від Міністерства оборони України. ДК «Укрспецекспорт» зареєстрований як платник податку на додану вартість. Перевіркою підтверджено, що ДК «Укрспецекспорт» суми податку на додану вартість по податкових накладних виписаних позивачеві включені до податкового зобов`язання відповідних періодів.

Підставою зменшення суми бюджетного відшкодування згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки контролюючого органу про те, що в матеріалах зустрічних перевірок зазначено, що Міністерство оборони України не є платником податку на додану вартість, а отже податок з продажу Міністерством оборони України позивачеві товарно-матеріальних цінностей - танків, запасних частин, не сплачено до бюджету.

Відповідно до статті 1011 Цивільного кодексу України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до підпункту 2.3.1, пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платником податку є особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій, з поставки поварів (послуг), у тому числі з використання локальної або глобальної комп`ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно із цим Законом, нарахована(сплачена) такій особі або в рахунок зобов`язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість) незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов`язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Контролюючим органом не заперечувалось, що господарські операції позивача з ДК «Укрспецекспорт» та ДП ДКЗІФ «Укрінмаш» підтверджено належним чином оформленими первинними документами: нарядами, актами прийому-передачі, накладними на відпуск. Отримані від ДК «Укрспецекспорт» та ДП ДКЗІФ «Укрінмаш» податкові накладні включені позивачем до реєстру отриманих податкових накладних, а суми податку на додану вартість включені до декларацій з ПДВ.

Встановлені обставини справи свідчать, що позивач перебував у господарських відносинах не з Міністерством оборони України, а з посередниками - ДК «Укрспецекспорт» та ДП ДКЗІФ «Укрінмаш», яким Міністерство оборони України передавало на реалізацію спецмайно. ДК «Укрспецекспорт» та ДП ДКЗІФ «Укрінмаш» діяли у відносинах з позивачем від власного імені, на час здійснення господарських операції були платниками ПДВ, а отже правомірно виписували позивачеві податкові накладні. Довідками про перевірку ДК «Укрспецекспорт» та ДП ДКЗІФ «Укрінмаш» підтверджено включення ДК «Укрспецекспорт» та ДП ДКЗІФ «Укрінмаш» зазначених сум до податкових зобов`язань, відтак позивач правомірно відніс такі суми податку на додану вартість до податкового кредиту, що спростовує висновок контролюючого органу про завищення суми бюджетного відшкодування.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову є правильними та підлягають залишенню без змін.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 у справі №2а-5612/09/1370 (876/4953/18) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева І.А. Гончарова