Справа № 520/11105/21
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 р. Справа № 520/11105/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/11105/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) 18.06.2021 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 та сум індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018;

- зобов`язати відповідача здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 № 988 нарахування та виплату позивачу доплату за несення ним службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1384 годин, а саме: за листопад 2015 року - 56 годин, грудень 2015 року - 64 годин; січень 2016 року - 64 години, лютий 2016 року - 64 годин, березень 2016 року - 64 годин, квітень 2016 року - 56 години, травень 2016 року - 32 години, червень 2016 року - 64 години, липень 2016 року - 56 годин, серпень 2016 року - 48 години, вересень 2016 року - 24 годин, жовтень 2016 року - 56 години, листопад 2016 року - 24 годин, грудень 2016 року - 56 годин; січень 2017 року - 56 годин, лютий 2017 року - 32 годин, березень 2017 року - 48 годин, квітень 2017 року - 56 години, травень 2017 року - 64 годин, червень 2017 року - 56 годин, липень 2017 року - 56 годин, серпень 2017 року - 40 години, вересень 2017 року - 32 години, жовтень 2017 року - 48 годин, листопад 2017 року - 48 годин, грудень 2017 року - 40 годин; січень 2018 року - 40 години, лютий 2018 року - 40 години;

- зобов`язати відповідача здійснити відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018;

- зобов`язати відповідача здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період його невиплати;

- зобов`язати відповідача здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходу у вигляді індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період невиплати.

В обґрунтування позову зазначив, що він перебуває на службі в Управлінні патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції та отримує грошове забезпечення відповідно до Закону України "Про Національну поліцію". Під час проходження служби відповідачем не нараховувалась і не виплачувалась доплата за несення служби у нічний час та індексація грошового забезпечення, що, на думку позивача, порушує його права та інтереси.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 по справі № 520/11105/21 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вулиця Федора Ернста, 3, місто Київ, 03048, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за несення ним службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1384 годин, а саме: за листопад 2015 року - 56 годин, грудень 2015 року - 64 годин; січень 2016 року - 64 години, лютий 2016 року - 64 годин, березень 2016 року - 64 годин, квітень 2016 року - 56 години, травень 2016 року - 32 години, червень 2016 року - 64 години, липень 2016 року - 56 годин, серпень 2016 року - 48 години, вересень 2016 року - 24 годин, жовтень 2016 року - 56 години, листопад 2016 року - 24 годин, грудень 2016 року - 56 годин; січень 2017 року - 56 годин, лютий 2017 року - 32 годин, березень 2017 року - 48 годин, квітень 2017 року - 56 години, травень 2017 року - 64 годин, червень 2017 року - 56 годин, липень 2017 року - 56 годин, серпень 2017 року - 40 години, вересень 2017 року - 32 години, жовтень 2017 року - 48 годин, листопад 2017 року - 48 годин, грудень 2017 року - 40 годин; січень 2018 року - 40 години, лютий 2018 року - 40 години, з нарахуванням компенсації, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.06.2016 по 01.11.2017.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.06.2016 по 01.11.2017, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).

Представник позивача, Коссе Є.К., не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих з відповідача на користь позивача, подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням уточнень, просив змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 по справі №520/11105/21 в частині, яка оскаржується, та прийняти постанову, якою задовольнити вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі в частині, яка оскаржується.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник позивача посилається на те, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, порушив норми процесуального права.

Стверджує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в їх правовідносини.

Відповідач не погодився з доводами апеляційної скарги та подав відзив на неї, в якому просив відмовити у задоволенні скарги позивача, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тому оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з листопада 2015 року по теперішній час позивач перебуває на службі в Управлінні патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції на посаді інспектора, що підтверджується посвідченням від 06.02.2018 №0003919, копія якого долучена до матеріалів справи та отримує грошове забезпечення відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до інформації щодо несення служби у нічний час позивачем загальна кількість годин, відпрацьованих останнім у нічний час за період 07.11.2015 по 28.02.2018, складає 1384 години.

На рапорт позивача від 11.03.2021 відповідач листом від 08.04.2021 №7714/41/5/05-2021 повідомивпро те що, підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відсутні, водночас, зазначив про те, що постановою Кабінету Міністрів України №782 внесено зміни до пункту 2 вказаного Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських». Індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаної постанови, тобто, з листопада 2017 року.

Крім того, з наявних у матеріалах копій розрахункових листів позивача вбачається, що до листопада 2017 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, а з листопада 2017 року по лютий 2018 року, включно індексація нарахована та виплачена.

Не погоджуючись з вказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 та сум індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018, у зв`язку з чим зобов`язав відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу доплату за несення ним службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1384 годин, нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації за період з 07.11.2015 по 31.05.2016 та з 01.11.2017 по 28.02.2018, суд першої інстанції виходив з того, що лише починаючи з червня 2016 року у відповідача виник обов`язок провести нарахування індексації грошового забезпечення позивача в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб за відповідний період, а з листопада 2017 року позивач здійснювалось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення.

Задовольняючи частково клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн., суд першої інстанції виходив із принципу співмірності відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок), зазначає таке.

Позивачем до суду першої інстанції подано клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Відповідно до положень частини восьмої статті 137 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції заперечення щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу та вказав, що ряд послуг, які надавалися адвокатом позивачу не мають впливу на хід розгляду справи, оскільки не потребують спеціальних професійних навиків з огляду на правову природу спірних правовідносин та фактично зводяться до копіювання тексту рішень, що створюють усталену судову практику, а також враховуючи ту обставину, що позов не містить детального мотивування та доказів вимог позовної заяви, вважає, що заявлені правові витрати у сумі 4000 гривень, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 19.05.2021. Згідно з пунктом 3 вказаного договору, вартість послуг за даним договором складає (з розрахунку 1 година роботи адвоката коштує 500 грн.): первинна консультація клієнта - 1 година - 500 грн.; аналіз судової практики - 3 години - 1500 грн.; підготовка та подача позовної заяви - 4 години - 2000 грн. Разом вартість послуг за даним договором складає - 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень) (а.с.11).

Також, в матеріалах справи наявний акт надання послуг професійної правничої допомоги від 19.05.2021, відповідно до якого визначено, що на виконання умов договору заявник прийняв послуги на суму 4000,00 грн. (а.с.12)

На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду дублікат квитанції про сплату 4000,00 грн., згідно договору про надання правової допомоги від 19.05.2021 (а.с. 13)

Колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Частинами четвертою та п`ятою статті 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до статті 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, колегія суддів зазначає, що факт зменшення суми відшкодування витрат на правничу допомогу не змінює умов договору про надання правничої допомоги та не є підставою для повернення адвокатом частини гонорару, що була йому сплачена за таким договором.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Окремо колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо.

Колегія суддів зазначає, що ряд послуг, такі як консультація клієнта та аналіз судової практики є подібними діями представника позивача під час яких здійснюється формування позиції позивача при підготовці адміністративного позову щодо спірних правовідносин, аналізу судової практики, надання пояснень, тощо. Тобто, на переконання колегії суддів, послуги щодо консультації клієнта та аналізу судової практики охоплюються послугою з підготовки адміністративного позову.

Також, колегія суддів враховує, що ця справа є справою незначної складності та Верховним Судом висловлена стала позиція щодо спірних правовідносин.

На підставі викладеного, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому, вартість такої послуги, а саме, 4000,00 грн, у цьому випадку є необґрунтованою та явно завищеною.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) від 19.10.2000, скарга №31107/96, узагальнив свою минулу практику стосовно угод про виплату адвокату гонорару і сформулював основні положення стосовно таких угод.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи "Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)" (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

На підставі викладеного, з урахуванням принципу співмірності та часткового задоволення позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення клопотання про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 2000,00 грн, понесених у зв`язку з розглядом справи, які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Одночасно, колегія суддів вказує, що в силу приписів ст. 139 КАС України та результату розгляду справи по суті, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 по справі №520/11105/21 в частині розподілу судових витрат - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова