Справа № 640/26261/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України "По особовому складу" № 395о/с від 27.11.2019р. щодо звільнення зі служби в поліції; поновлення на посаді начальника управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 02.12.2019 або на рівнозначній посаді для продовження служби в Національній поліції України; стягнення грошових коштів у розмірі середнього грошового заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення, тобто з 02.12.2019 року до фактичного поновлення на роботі (службі).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено. що 02.09.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 841 "Про ліквідацію територіального органу Національної поліції", згідно з яким ліквідовано як юридичну особу публічного права Департамент захисту економіки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

На виконання вказаної постанови Національною поліцією України ухвалено накази від 23.09.2019 р. №939 "Про утворення ліквідаційної комісії департаменту економіки України" та від 27.09.2019, якими утворено ліквідаційну комісію та затверджено її склад, від 26.09.2019 №959 "Про внесення змін до структури та штатів Національної поліції України", яким затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції України, від 30.09.2019 №758 "Про затвердження Плану заходів з ліквідації Департаменту захисту економіки Національної поліції України".

На виконання Плану заходів службовців, зокрема й позивача, в порядку ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію" повідомлено про наступне вивільнення після закінчення двомісячного строку з моменту одержання повідомлення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію". Попередження про наступне вивільнення позивачем отримано 02.10.2019.

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 27.11.2019 р. №395 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", з 03.12.2019.

Не погоджуючись із вищевказаним наказом, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування та поновлення на посаді, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580 VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).

Згідно ст. 59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (частина четверта статті 59 Закону № 580-VIII).

Частиною 1 статті 60 Закону № 580-VIII передбачено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 ч.1 ст. 65 Закону № 580-VIII передбачено, що переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади, зокрема у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

Частиною восьмою цієї ж статті визначено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (частина дев`ята статті 65 Закону № 580-VIII).

У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження. (частини десята статті 65 Закону № 580-VIII).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до ч.1 ст. 68 Закону № 580-VIII, у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті (частина друга статті 68 Закону № 580-VIII).

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону (частина третя статті 68 Закону№ 580-VIII).

Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства (частина п`ята статті 68 Закону № 580-VIII).

У рішенні Конституційного Суду України від 07.05.2002 року № 8-рп/202 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) правове регулювання Конституцією України (254к/96-ВР) та спеціальними законами України статусу, посадових осіб (частина перша статті 9 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) (3723-12) зазначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Законом № 580-VIII окремо не визначено процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У зв`язку з відсутністю у спеціальному законі положень, які б регулювали порядок пропонування поліцейському іншої вакантної посади, суд вважає, що в цьому випадку слід застосувати загальні положення Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч.3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як убачається з наказу від 26.09.2019 № 959 Про внесення змін до структури та штатів Національної поліції Департамент захисту економіки ліквідується та скорочуються всі посади у кількості 3269.

Отже, згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 841 Про ліквідацію територіального органу Національної поліції та вказаного наказу, Департамент в якому позивач проходив службу ліквідовано, та скорочені усі наявні посади.

Як свідчать матеріали справи позивача звільнено зі служби в Національній поліції України за п. 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Мотивуючи правомірність звільнення позивача зі служби у поліції, відповідач зазначив, що позивача завчасно повідомлено про майбутнє звільнення, у спірних відносинах мала місце ліквідація Департаменту, скороченням усіх штатних посад цього органу та вивільненням працівників без визначення правонаступника.

Проте, ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає зобов`язання, а зобов`язує роботодавця (державний орган) працевлаштувати працівників ліквідованої установи.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.05.2020 у справі №821/3731/15-а.

Колегія судів зазначає, що хоча постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 №841 "Про ліквідацію територіального органу Національної поліції" визначено ліквідувати, як юридичну особу публічного права Департамент захисту економіки, як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції, пунктом 2 цієї ж постанови доручено Національній поліції забезпечити здійснення функцій і повноважень Департаменту захисту економіки, що ліквідується.

Отже, у спірних відносинах фактично має місце реорганізація міжрегіонального територіального органу Національної поліції, а не його ліквідація.

Доводи відповідача про те, що у тексті рішення Уряду зазначено саме про ліквідацію Департаменту захисту економіки як юридичної особи публічного права суд оцінює критично, адже цим рішенням Кабінет Міністрів України не обумовив доцільність відмови від виконання завдань та функцій ДЗЕ НПУ.

Посилання відповідача на виступ Прем`єр-Міністра України на засіданні Уряду 02.09.2019 щодо необхідності створення Служби фінансових розслідувань замість Департаменту захисту економіки є необґрунтованими, оскільки такий виступ не є нормативно-правовим актом.

До того ж постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 №867 утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент стратегічних розслідувань.

Судом встановлено, що майже усі працівники поліції, які обіймали посади в Управлінні захисту економіки в Одеській області ДЗЕ НПУ призначені до новоствореного підрозділу НП України - Управління стратегічних розслідувань в Одеській області ДСР.

У зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів звільненню підлягають не всі поліцейські, а лише ті, посади яких скорочені. Водночас сам лише факт скорочення посад не тягне безумовного звільнення, оскільки відповідно до приписів статті 65 Закону №580-VII скорочення посади, яку обіймає поліцейський, є однією з підстав його переведення на рівнозначну або нижчу посаду, а частиною другою статті 68 вказаного Закону передбачено можливість призначення поліцейського, посада якого скорочена, за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 27.05.2020 у справі №826/10272/17.

В даному випадку відповідачем жодних посад позивачу не пропонувалось, оскільки, як зазначив відповідач, наказом НПУ від 26.09.2019 №959 у ДЗЕ НПУ скорочено всі посади.

Доводи відповідача про те, що для позитивного вирішення питання про переведення поліцейського у зв`язку зі скороченням штатів обов`язковою є наявність у сукупності таких умов: подання поліцейським рапорту про призначення на посаду, внесення подання прямим керівником про призначення, згода начальника територіального органу Національної поліції на подальше проходження служби, колегія суддів до уваги не бере, оскільки Верховний Суд у постанові від 22.04.2020 у справі №814/2551/16 зазначив, що приписами частини третьої статті 68 Закону №580-VIII гарантована можливість працевлаштування поліцейського в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, у разі скорочення його посади. Необхідним елементом щодо призначення поліцейського на іншу посаду є його згода.

Надання згоди поліцейського щодо призначення на посаду неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад, які пропонуються йому, з урахуванням критеріїв, визначених приписами даної статті.

Пропозиція усіх наявних вакантних посад є невід`ємним атрибутом належного дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штату у разі реорганізації, в якій визначальними критеріями є досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

Однією з гарантій забезпечення прав громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботі і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Виходячи із системного аналізу пункту 1 частини першої та частини другої статті 40, частини другої статті 49-2 КЗпП України з метою забезпечення цієї гарантії на власника або уповноважений ним орган при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці покладається обов`язок при попередженні працівника про таке звільнення одночасно запропонувати йому наявні вакантні посади. Тобто, законодавець встановив принцип одночасності попередження про наступне вивільнення та пропонування наявних вакантних посад для забезпечення гарантії права громадян на сприяння у збереженні роботи.

Згідно частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України власник вважається таким, що належно виконав свій обов`язок щодо сприяння у збереженні роботи працівника, який підлягає звільненню у зв`язку із скороченням штату, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник який вивільнюється, працював.

Такий обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Отже, відсутність доказів щодо здійснення пропозиції відповідачем позивачу усіх наявних вакантних посад, з урахуванням критеріїв, вказаних вище, не може бути свідченням дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штатів або проведення організаційних заходів.

Враховуючи те, що позивачу перед звільненням вакантні посади в інших органах Національної поліції не пропонувались, що визнано відповідачем, суд констатує, що роботодавцем у спірних відносинах не дотримано процедуру звільнення поліцейського зі служби в поліції з підстави скорочення штатів ДЗЕ НПУ, а тому наказ ДЗЕ НПУ "По особовому складу" № 395о/с від 27.11.2019 щодо звільнення позивача зі служби в поліції підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з частинами другою, третьою статті 77 Закону №580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Колегія суддів зазначає, що станом на час розгляду справи запис про припинення юридичної особи Департаменту захисту економіки Національної поліції України до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" не внесений.

Отже, позивач підлягає поновленню на посаді начальника управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

При цьому оскільки наказом позивача звільнено з посади з 02.12.2019, колегія суддів вважає, що цей день є останнім робочим днем, відповідно, поновлювати позивача на посаді слід з наступного дня після звільнення, саме з 03.12.2019.

Щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тобто, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських визначають Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі - Наказ №260).

Згідно абзацу 1 п. 6 Розділу ІІІ Наказу №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Пунктом 9 Розділу І Наказу №260 передбачено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно наявної у матеріалах справи довідки про доходи середньоденна заробітна плата позивача на дату звільнення зі служби в поліції становила 800,16 грн, а середньомісячна - 24404,96 грн.(а.с.106).

Кількість днів вимушеного прогулу становить 793 календарних дні (з 03.12.2019 по 02.02.2022) у зв`язку з чим сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 634526,88 грн.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційній скарзі позивача доводи знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, призвело до помилкового вирішення справи.

Судові витрати підлягають розподілу у порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про поновлення на роботі задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України "По особовому складу" № 395о/с від 27.11.2019.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 03.12.2019.

Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 634526,88 грн.(шістсот тридцять чотири тисячі п`ятсот двадцять шість гривень 88 копійок) за період з 03.12.2019 по 02.02.2022 без утримання податку та інших обов`язкових платежів.

Допустити постанову до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць без відрахування податків та зборів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких