Справа № 520/25656/21
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 р. № 520/25656/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 23.11.2021 №302573 про застосування адміністративно - господарського штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що старшим державним інспектором Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 24.09.2021 проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт № 250594 від 24.09.2021. Позивач зазначив, що перевезення вантажу здійснювалось в рамках виконання договору поставки № 67700/21/0114 від 04.01.2021, а не на підставі договору про надання АТ «ХТЗ» транспортних послуг, у зв`язку з чим наявність товарно-транспортної накладної на переміщення вантажу не є обов`язковою. Перевезення вантажу здійснювалось виключно для власних потреб, що обумовлені договірними взаємовідносинами, та не передбачало надання транспортних послуг третім особам. В силу вимог законодавства АТ «ХТЗ» не зобов`язане оформлювати товарно-транспортну накладну при здійсненні таких перевезень.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач правом надати відзив на позов не скористався, у встановлений судом строк документи до суду не надходили.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки в період з 07.02.2022 по 11.02.2022 суддя Волошин Д.А. перебував на онлайн підготовці суддів окружних адміністративних судів для підтримання кваліфікації, тому розгляд справи здійснюється в перші робочі дні після закінчення підготовки.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

АТ "ХТЗ" зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом економічної діяльності є 28.30 Виробництво машин і устатковання для сільського та лісового господарства.

Старшим державним інспектором Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 24.09.2021 на 346 км + 700 м а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський» проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт № 250594 від 24.09.2021.

Підставою для складання Акту слугували висновки інспектора про виявлення порушення, передбачено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - відсутність товаро- транспортної накладної на переміщення вантажу та індивідуально-контрольної книги водія, порушено наказ МТЗУ №340.

За результатами розгляду акту № 250594 від 24.09.2021 Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову №302591 від 23.11.2021 про застосування адміністративно - господарського штрафу до АТ "ХТЗ" в розмірі 17000,00 грн. за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачене абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг з перевезень вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений статті 48 Закону України про автомобільний транспорт (товарно-транспортної накладної та індивідуально-контрольної книги водія).

Позивач, зазначаючи, що перевезення вантажу здійснювалось виключно для власних потреб, що обумовлені договірними взаємовідносинами, та не передбачало надання транспортних послуг третім особам вважає дії відповідача щодо винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними, на підставі чого звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи суд встановив, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу спірною постановою слугував висновок інспектора щодо надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", з огляду на відсутність товаро-транспортної накладної на переміщення вантажу та відсутня індивідуально-контрольна книга водія, порушено наказ МЗЗУ №340.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (надалі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно приписів статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Згідно з приписами абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами; водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3).

Пунктом 1.3. Положення №340 визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Згідно з п. 7.1 Положення №340 (чинного станом на час виникнення спірних правовідносин) перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567.

Пунктом 7.2 Положення №340 визначено, що головний орган, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснює перевірку встановленого режиму праці і відпочинку водіїв відповідно до чинного законодавства України.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (надалі - Інструкція №385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції №385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

У позовній заяві позивач заперечує факт надання саме ним послуг з перевезень вантажів. Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови, позивач виходить з того, що АТ "ХТЗ" не є перевізником в розумінні Інструкції №385, оскільки, як на його думку, законодавець обмежив коло застосування цієї Інструкції, визначивши спеціального суб`єкта цих правовідносин в особі перевізника (суб`єкта господарювання, який провадить діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом), до кола яких АТ "ХТЗ" не відноситься.

Таким чином предметом доказування у даній справі є питання правомірності застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача як особи, яку відповідач визнав перевізником, а також з`ясування того, хто є дійсним автомобільним перевізником у спірних правовідносинах.

Так, позивач зазначає, що в день проведення перевірки 24.09.2021 водій АТ "ХТЗ" на вантажному автомобілі МАЗ НОМЕР_1 здійснював повернення товару на виконання умов договору поставки № 67700/21/0114 від 04.01.2021, а не на підставі договору про надання АТ «ХТЗ» транспортних послуг. Зокрема, за умовами договору АТ «Полтавський турбомеханічний завод» здійснювало за замовленням АТ «ХТЗ» виробництво та постачання товару, що є результатом ливарного виробництва, згідно переданої АТ «ХТЗ» модельної оснастки.

Водночас особливості ливарного виробництва допускають технологічний брак, відтак умови Договору (п. 4.4.) передбачають обов`язок постачальника замінити неякісну продукцію на вимогу замовника. Таким чином, після отримання товару та переходу його у власність покупця, АТ «ХТЗ» вправі повернути товар неналежної якості та вимагати його заміни, що і мало місце при перевезенні АТ «ХТЗ» вантажу згідно зворотної накладної №710 від 23.09.2021.

При цьому АТ «ХТЗ» підтверджує той факт, що він є власником транспортного засобу, яким здійснювалося перевезення.

За наслідками вивчення повідомлених позивачем обставин, суд з`ясував, що відповідно до умов Договору поставки № 67700/21/0114 від 04.01.2021 Постачальник зобов`язується протягом терміну дії Договору поставити й передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати майно, перелік і кількість якого визначаються Специфікаціями, які з моменту підписання Сторонами й проставляння печаток Сторін (при наявності), є невід`ємною частиною цього Договору, Специфікації повинні мати посилання на цей Договір.

Відповідно до п. 5.2 Договору у випадку виявлення в період гарантійного строку неякісного (дефектного) Товару й/або виходу з ладу Товару, фіксування виявлених у період гарантійного строку дефектів проводиться в наступному порядку:

- Покупець у письмовій формі повідомляє про це Постачальника із зазначенням Товару, дати виявлення й характеру виявлених дефектів або несправностей;

- уповноважений представник Постачальника зобов`язаний прибути в місце експлуатації і зберігання Товару, вказане Покупцем, для складання відповідного Акту протягом п`яти робочих днів з моменту одержання письмового повідомлення Покупця;

- при неявці або відмові від прибуття представника Постачальника за викликом Покупця, перевірка та складання Акту, проводиться Покупцем за участю представника незалежного експерта торгово-промислової палати.

Згідно з п. 5.3. Договору Постачальник, протягом 30 календарних днів з моменту підписання або одержання від Покупця (при неявці представника Постачальника) Акту, за свій рахунок усуває виявлені дефекти або несправності Товару. Ремонт або заміна Товару в період гарантійного строку підтверджується відповідним Актом. Якщо усунення дефектів проводиться за згодою Сторін силами Покупця, Постачальник зобов`язаний відшкодувати йому пов`язані із цим витрати протягом 10 календарних днів з моменту пред`явлення вимоги Покупцем з доданням документального підтвердження понесених витрат.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст.33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст. 1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, вирішальним при розгляді даної справи є встановлення факту чи АТ "ХТЗ" є автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

З аналізу наданої позивачем до позовної заяви зворотної накладної від 23.09.2021 №710 суд встановив, що вантажовідправником значиться АТ "ХТЗ", а отримувачем - АТ "Полтавський турбомеханічний завод", отже позивач фактично виступає перевізником товару за власний кошт (корпус 151.37.101-2-02заг та опора шарніра передня 151.30.102-2заг) та вказане перевезення здійснюється не для власних потреб (переміщення на структурний підрозділ в межах підприємства позивача, тощо).

З акту №250594 від 24.09.2021 проведення перевірки також встановлено, що автомобіль марки МАЗ належить: ЗКПО 05750295 АТ "ХТЗ", м. Харків, Московський проспект, 275, що не заперечувалось позивачем.

Отже, АТ "ХТЗ" є автомобільним перевізником, який здійснював перевезення товару за власний кошт, що відповідає приписам статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Окрім того суд враховує, що відповідно до пункту "а" частини 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Згідно з частиною 3 статті 10 Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

В той же час, ведення тахографу чи індивідуальної контрольної книжки водія передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон.

Отже, водії, які здійснюють перевезення з використанням вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Під час здійснення рейдової перевірки у позивача була відсутня товаро-транспортна накладна та індивідуальна контрольна книжка водія.

Крім цього, позивач у поданому позові взагалі не обґрунтував протиправність прийнятої постанови в частині відсутності індивідуальної контрольної книжки водія та зазначив лише про необов`язковість наявності ТТН.

Оглядом акту проведення перевірки №250594 від 24.09.2021 суд встановив, що у зазначеному акті встановлена відсутність товаро-транспортної накладної та індивідуальної контрольної книжки водія, водій ОСОБА_1 акт проведення перевірки підписав без заперечень. Відомостей про наявність у нього під час перевірки індивідуальної контрольної книжки водія та ТТН не зазначив. Згодом заперечення на акт подані не були, матеріали справи таких даних не містять та позивач про дані обставини в позові не зазначив.

Суд вважає, що перевезення будь-якого вантажу, в тому числі й особистого, вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 тон не звільняє водія від обов`язку ведення індивідуальної контрольної книжки та необхідності мати товаро-транспортну накладну під час транспортування товару.

Відповідальність на підставі ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутність документів при перевезенні вантажу покладається на перевізника.

З огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких власником транспортного засобу є АТ "ХТЗ", який здійснював перевезення вантажу, то очевидним є висновок про те, що саме він і є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні вищенаведених вимог Закону.

Аналогічна правова позиція викладено в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі №820/4624/17 та від 19.03.2020 по справі №823/1199/17.

Доводи позивача про надання представниками пояснень та неврахування їх відповідачем під час розгляду справи про порушення АТ "ХТЗ" законодавства про автомобільний транспорт не спростовують факту відсутності встановлених порушень, оскільки обов`язок пред`являти необхідні документи чітко встановлений статтею 49 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Доводи АТ "ХТЗ" про незаконність вказаної постанови не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.11.2021 №302573, якою з АТ "ХТЗ" стягнуто адміністративно - господарський штраф у сумі 1700,00 грн, прийнята Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, обґрунтовано та своєчасно.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

За таких обставин підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" (просп. Московський, буд. 275, м. Харків, 61007, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135, ) про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин