Справа № 580/10724/21
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року справа № 580/10724/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Катеринопільської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) подала позов до Катеринопільської селищної ради (далі - міська рада, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Катеринопільської селищної ради "Про відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" від 23.11.2021 року № 13-20/VIII;

- зобов`язати Катеринопільську селищну раду надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на підставі заяви від 12.08.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним, адже позивач до заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність надала всі необхідні документи для його отримання.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10 січня 2022 року до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що селищна рада отримала від позивача заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована в межах Катеринопільської територіальної громади за межами населеного пункту с. Вербовець.

На черговій сесії селищна рада розглянула вказану заяву позивача та прийняла рішення № 13-20/VІІІ від 23.11.2021, яким позивачеві відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, оскільки бажане розташування земельної ділянки зазначене позивачем в графічних матеріалах не відповідає місцю розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів (земельна ділянка відноситься до земель промисловості, транспортного зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій).

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивач звернулася до Катеринопільської селищної ради із заявою від 17.08.2021, в якій просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 для ведення особистого селянського господарства, місце розташування якої знаходиться за адресою: с. Вербовець, Звенигородський район, Черкаська область, із земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0005.

23 листопада 2021 року відповідачем прийнято рішення № 13-20/VIII "Про відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, відповідно до якого (пункт 4 вказаного рішення) ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га із земель комунальної власності у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах Катеринопільської територіальної громади за межами населеного пункту с. Вербовець (із земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0005), в зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки зазначене заявником в графічних матеріалах, не відповідає місцю розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів (земельна ділянка відноситься до земель промисловості, транспортного зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій).

26 січня 2022 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що станом на момент звернення позивача з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельна ділянка з кадастровим номером :03:005:0005 не була зареєстрована за Катеринопільською селищною радою як земельна ділянка з цільовим призначенням, відповідно до КВЦПЗ з кодом класифікації 14.01. (така реєстрація була здійснена згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 281685566 лише 25.10.2021).

Крім того, позивач зазначила, що відповідач свідомо зволікав з розглядом заяви позивача і прийнятті рішення по суті заяви, маючи упереджений намір за цей час зареєструвати право власності на земельну ділянку з кодом класифікації відповідно до КВЦПЗ - 14.01.

03 лютого 2022 року відповідач подав заперечення, в яких зазначив, що державна реєстрація земельної ділянки в державному земельному кадастрі з кадастровим номером :03:005:0005 площею 23,8462 за цільовим призначенням 14.1 - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, категорія земель землі промисловості , транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, вид використання земельної ділянки для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, земельні угіддя, які використовуються для технічної інфраструктури здійснена на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 06.12.2019, розробленого Державним підприємством "Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

Дата державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі 27.02.2020.

Крім того, відповідач наголосив, що заява позивача була розглянута на найближчому пленарному засіданні Катеринопільської селищної ради, яке відбулося 23.11.2021.

Під час вирішення спору по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами 1, 2 статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. При цьому, підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Згідно з частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац 1 частини 7 статті 118 ЗК України).

Як свідчать матеріали справи, 17 серпня 2021 року позивач звернулася до Катеринопільської селищної ради із заявою від 17.08.2021, в якій просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 для ведення особистого селянського господарства, місце розташування якої знаходиться за адресою: с. Вербовець, Звенигородський район, Черкаська область, із земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0005.

23 листопада 2021 року відповідач прийняв рішення № 13-20/VIII "Про відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", відповідно до якого (пункт 4 вказаного рішення) ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га із земель комунальної власності у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах Катеринопільської територіальної громади за межами населеного пункту с. Вербовець (із земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0005), в зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки зазначене заявником в графічних матеріалах, не відповідає місцю розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів (земельна ділянка відноситься до земель промисловості, транспортного зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій).

Так, відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 04.01.2022 земельна ділянка з кадастровим номером № :03:005:0005 має цільове призначення 14.01 - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, вид використання - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, дата державної реєстрації вказаної земельної ділянки - 27.02.2020.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем правомірно, оскільки Катеринопілььска селищна рада відмовила у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га із земель комунальної власності у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах Катеринопільської територіальної громади за межами населеного пункту с. Вербовець із підстав визначених абзацом 1 частини 7 статті 118 ЗК України.

Щодо посилання позивача, на те, що рішення прийняте з порушенням терміну встановленого абзацом 1 частини 7 статті 118 ЗК України (не у місячний строк з дня подання заяви позивача), то суд зазначає, що таке порушення у даному випадку не є підставою для скасування рішення № 13-20/VIII "Про відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" від 23.11.2021.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 (20501, Черкаська область, Звенигородський район, с. Вербовець, РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Катеринопільська селищна рада (20501, Черкаська область, смт. Катеринопіль, вул. Соборна, 12, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 14.02.2022.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК