Справа № 580/4357/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4357/21
УХВАЛА

11 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Парінова А.Б., суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Набутівської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Набутівської сільської ради, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га в межах с. Мирошниківка за результатами повторного розгляду заяви позивача від 26.03.2021;

- зобов`язати відповідача видати позивачу рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га в межах с. Мирошниківка, що прийняте 26.03.2021.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.08.2020 (вх. від 31.08.2020 №124) про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адмінмежах с. Мирошниківка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Зобов`язано Набутівську сільську раду Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (19425, Черкаська обл., Корсунь-Шевченківський р-н, с. Набутів, вул. Центральна, буд.190/1; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.08.2020 (вх. від 31.08.2020 №124) про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адмінмежах с. Мирошниківка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, та у порядку, визначеному законодавством, прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у цій справі. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою відповідно до змісту якої просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла від позивача заява про забезпечення адміністративного позову. В якій позивач просить суд забезпечення позов, шляхом: заборонити вчиняти реєстраційні дії, відчуження земельної ділянки площею 1,9825 га, кадастровий номер :01:001:0141, що розташоване в селі Мирошниківка, Черкаського району, Черкаської області. В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що йому стало відомо від третьої особи, що 23 грудня 2021 року на сесію сільської ради винесено питання щодо винесення на електронні торги земельну ділянку за кадастровий номер :01:001:0141 на яку позивачем розроблено проектну документацію, що є порушенням його прав, оскільки відповідачем не виконано рішення суду по справі №699/828/20.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За приписами частиною 2 статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Частиною 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В силу частини 2 статті 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13 вересня 2019 року у справі №9901/5/19 зазначив: «…Вирішенню питання щодо необхідності забезпечення позову передує аналіз ймовірності заподіяння шкоди правам та інтересам особи, що заявляє таке клопотання, відновлення яких в майбутньому потребуватиме докладання значних зусиль. Тобто, необхідність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається за його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При цьому, оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права, інтересу, про захист яких просить заявник, з наслідками заходу забезпечення позову».

Колегія суддів наголошує на тому, що з поданої заяви про забезпечення позову не можливо встановити зміст порушених прав та інтересів заявників, що унеможливлює з`ясування обставин щодо обґрунтування підстав для забезпечення позову.

Заявником в поданій заяві про забезпечення позову не зазначено, в чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, не наведено конкретних обставин, які б підтверджували, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль, а також, не надано відповідних доказів.

Всупереч наведеним вимогам, у поданій заяві не наведено захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи містяться докази відкриття виконавчого провадження по справі №699/828/20, отже згідно Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено обов`язок щодо спонукання боржника вчинити дії по виконавчому провадженню.

При цьому, за правилами частиною 1 статті 77 КАС України, тягар доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову покладається саме на позивача, який ініціює таку заяву (клопотання).

Однак, судом не встановлено, а заявником не доведено та не підтверджено існування реальної загрози правам заявника на час прийняття даної ухвали та виникнення незворотних наслідків.

Також, заявниками не надано доказів щодо існування достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів по забезпеченню позову може призвести до несприятливих наслідків для його прав, у разі постановлення на їх користь судового рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивачем заявлено вимоги в заяві про заборону вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки, при цьому не визначено особу (юридичну особо, чи фізичну особу), яким потрібно заборонити вчини певні дії.

Щодо інших доводів заявника, колегія зазначає наступне.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні заяви заявнику про забезпечення позову, оскільки вона є передчасна та необгрунтована.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 242, 243, 311, 321, 325 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан