Справа № 520/22328/21
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 р. № 520/22328/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу № 520/22328/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Харківській області № Ф-1667 У від 09.11.2020 на суму 57931,21 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірною вимогою йому як фізичній особі-підприємцю визначено недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску, однак підстави для нарахування єдиного соціального внеску в даному випадку відсутні. Позивач зауважує, що будучи зареєстрованим фізичною особою-підприємцем, не здійснював підприємницьку діяльність та доходів від підприємницької діяльності не отримував. Позивач перебуває у трудових відносинах та на зарплату позивача як найманого працівника, роботодавець нараховує та сплачує єдиний соціальний внесок. Вказані обставини свідчать про відсутність у позивача обов`язку сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку з чим спірна вимога є протиправною та підлягає скасуванню. Також позивач вказує, що відповідачем неправомірно включено у спірну вимогу борг минулого періоду, який стягується відповідачем в примусовому порядку за іншою податковою вимогою.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 відкрито спрощене провадження по даній справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 у задоволенні заяви представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін -відмовлено.

09.12.2021 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував щодо задоволення позову з тих підстав, що позивач перебуває на обліку як платник податків фізична особа-підприємець. Нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) на нього покладено обов`язок зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування незалежно від отримання доходу у розмірі не меншому мінімального страхового внеску. На дату формування оскарженої вимоги позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець та не перебував у стані припинення чи ліквідації. Таким чином, нарахування єдиного соціального внеску є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Вважає, що спірна вимога про сплату боргу оформлена у відповідності до норм чинного законодавства. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

29.12.2021 від позивача надійшли пояснення, в яких зазначив, що відповідачем у відзиві на позов не наведено жодних обґрунтувань, які б спростували доводи позивача.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач зареєстрований 24.10.2007, як фізична особа-підприємець. 30.09.2021 проведено державну реєстрацію припинення.

Відповідно до довідки КП "Харківський метрополітен" від 30.09.2021 позивач перебуває у трудових відносинах з даним підприємством - працює машиністом електропоїзда 01.07.1993 по теперішній час.

Єдиний соціальний внесок за нього сплачує роботодавець, що підтверджується реєстрами застрахованих осіб за спірний період.

Вказана обставина відповідачем не заперечується.

11.05.2019 Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено вимогу про сплату боргу № Ф-1667 про нарахування ОСОБА_1 недоїмки в розмірі 43373,37 грн.

Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 по справі № 641/6669/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2020, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - відмовлено.

25.07.2019 головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Ярошенко В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59634255 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 43373,37 грн за вимогою № Ф-1667 У від 11.05.2019, виданою ГУ ДФС в Харківській області.

09.11.2020 Головним управлінням ДФС у Харківській області складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1667 У з єдиного внеску в розмірі 57931,21 грн.

Позивач стверджує, що спірна вимога № Ф-1667 У від 09.11.2020 включає суму заборгованості за попередньою вимогою № Ф-1667 від 11.05.2019 у розмірі 43373, 37 грн, що відповідачем під час розгляду справи не заперечувалося.

16.09.2021 головним державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Аршавою І.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66831129 щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 57931,21 грн за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1667 У від 09.11.2020, виданою ГУ ДПС у Харківській області.

Не погоджуючись із вимогою Головного управління ДПС у Харківській області № Ф-1667 У від 09.11.2020, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Щодо вирішення справи по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Страхувальниками, в свою чергу, вважаються роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774 внесено зміни до Закону № 2464-VI, що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI (у редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Згідно з частинами 2-3, 8 статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною 12 статті 9 Закону № 2464-VI встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією № 449, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015.

Так, положеннями п. 1 розділу VI Інструкції № 449 передбачено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції (абзац 2 пункту 2 Розділу VI Інструкції № 449).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадку, передбаченому абзацом 2 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Згідно з пунктом 7 розділу VI Інструкції № 449 якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки). Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти: позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними ІТС станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі; позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними ІТС станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Таким чином, відповідачем порушено положення пункту 7 Розділу VI Інструкції № 449 та надано на виконання до державної виконавчої служби оскаржувану вимогу № Ф-1667 У від 09.11.2020, яка складена не на суму зростання боргу відносно раніше винесеної вимоги №Ф-1667 У від 11.05.2019, а на суму, що включає заборгованість за попередньою вимогою у розмірі 43373,37 грн. При цьому, попередню Вимогу №Ф-1667 У від 11.05.2019 податковим органом не відкликано, виконавче провадження щодо примусового стягнення за вимогою від 11.05.2019 не закінчено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Харківській області № Ф-1667 У від 09.11.2020 в частині суми 43373,37 грн винесена з порушенням норм чинного законодавства України.

Щодо іншої частини суми боргу зі сплати єдиного внеску, що увійшла до спірної вимоги у розмірі 14557,84 грн, суд зазначає наступне.

Системний аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку, що фізичні особи - підприємці у відповідності до норм спеціального закону, яким врегульований внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є страхувальниками та зобов`язані своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Разом з тим, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

Суд звертає увагу, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов єдиний соціальний внесок не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного можна зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає податковий орган, щодо необхідності сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Саме такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 07.07.2021 у справі № 142/252/19.

Спірна вимога сформована у зв`язку з наявністю у позивача боргу зі сплати єдиного соціального внеску, нарахованого за 2019 по 2021 роки.

Суд звертає увагу, що з наданих до матеріалів справи доказів не можливо точно встановити, який саме період охоплює сума заборгованості позивача із сплати єдиного внеску. Долученими до матеріалів справи доказами (інтегрована картка) лише підтверджується дати нарахування єдиного внеску.

Відповідачем в ході судового розгляду не обґрунтовано яким чином та за який період здійснювалися нарахування єдиного внеску.

Відповідно до довідки Пенсійного фонду України Форми ОК-5 у період з 1998 і по 2021 рік позивач працював і працює станом на день розгляду справи, як найманий працівник та відносно нього роботодавцем сплачувався єдиний соціальний внесок.

Отже, у позивача відсутній обов`язок сплати єдиного соціального внеску як фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності формування спірної вимоги.

Натомість доводи позивача щодо наявності підстав визнання оскаржуваної вимоги протиправною знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи.

Даючи оцінку оскаржуваній вимозі, суд дійшов висновку, що вимога не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України для такого роду рішень та прийнята з порушенням положень Закону № 2464-VI, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (місцезнаходження: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ідентифікаційний код - 39599198) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Харківській області № Ф-1667 У від 09.11.2020 на суму 57931 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять одна) грн 21 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код - 39599198) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справа розглядалась в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.С. Мороко