Справа № 420/6616/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/6616/21
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

представника апелянта - Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) Бутрик А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року у справі за позовом фермерського господарства «Бор» до Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права), Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання зареєструвати податкові накладні, зобов`язання виключити з переліку ризикових платників податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И В:

21.04.2022 року позивач Фермерське господарство «Бор» звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН про відповідність / невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №8327 від 04.02.2020 року;

- зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області виключити ФГ «Бор» з переліку ризикових платників податків;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 23.03.2021 року №2492845/32817470 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 04.12.2020 року;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати ПН № 2 від 04.12.2020 року в ЄРПН;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 23.03.2021 року №2492837/32817470 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 03.12.2020 року;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати ПН № 1 від 03.12.2020 року в ЄРПН.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ним було складено та направлено для реєстрації в ЄРПН податкові накладні № 1 від 03.12.2020 р. та № 2 від 04.12.2020 року, однак рішеннями Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН від 23.03.2021 року № 2492845/32817470, № 2492837/32817470 було відмовлено у реєстрації цих податкових накладних. На виконання вимог ст. 56 ПК України позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про подання пояснень та копії документів щодо підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненим податковим накладним, але, не зважаючи на подання платником податків усіх необхідних документів, податкові накладні зареєстровані не були.

Крім того, після отримання відзиву в цій справі, позивачу стало відомо про існування рішення від 04.02.2020 № 8327, яким Комісією регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРРПН ГУ ДПС в Одеській області віднесено позивача до ризикових платників податку. Зазначене рішення прийнято з порушенням процедури, оскільки є результатом наявної податкової інформації, а не за наслідками подання ПН / РК для реєстрації, що має передувати моніторингу платника податку. При цьому в оскаржуваному рішенні не зазначено підстав для його прийняття, мотиви тощо.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, в повному обсязі задоволений адміністративний позов Фермерського господарства «Бор».

Визнані протиправними та скасовані рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 23.03.21 № 2492845/32817470 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 04.12.20, від 23.03.21 № 2492837/32817470 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 03.12.20.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні Фермерського господарства «Бор» № 1 від 03.12.20, № 2 від 04.12.20 в Єдиному реєстрі податкових накладних датами їх подання на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Визнане протиправним та скасоване рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питання зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН від 04.02.20 № 8327 про відповідність Фермерського господарства «Бор» п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків.

Зобов`язано комісію Головного управління ДПС в Одеській області з питання зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН виключити Фермерське господарство «Бор» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податків.

Стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на користь Фермерського господарства «Бор» судові витрати у розмірі 6810 грн. (шість тисяч вісімсот десять гривень).

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не з`ясував всіх належних обставин справи, а саме не надав оцінку податковому контролю Головного управління ДПС в Одеській області, здійснення якого відбувається шляхом, зокрема інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції проігнорував вимоги норм матеріального права, а саме статей 61, 72, 74 ПК України, відповідно до яких, для виконання покладених на контролюючий орган функцій та завдань, контролюючий орган збирає та опрацьовує податкову інформацію, яка є основою для включення платників податків до переліку ризикових відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку (податкова інформація), визначених Порядком зупинення реєстрації ПН/РК, затвердженим Постановою КМУ №1165 від 11.12.2019 року.

Вказує апелянт і на те, що суд першої інстанції проігнорував мету здійснення податкового контролю, не врахував та не надав оцінку податковій поведінці позивача, який був включений до переліку ризикових 04.02.2020 року, не надав документів на щодо невідповідності критеріям ризиковості платника, а до суду звернувся більш ніж через рік. При цьому апелянт посилається на низку постанов ВС.

Фермерське господарство «Бор» у відзиві на апеляційну скаргу посилається на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що Фермерське господарство «Бор» 03.02.2004 зареєстровано Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області, номер запису: 0000189. Основними видами діяльності Підприємства вказано: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.29 Вирощування інших багаторічних культур; 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук.

02.12.20 р. між ФГ «Бор» та ТОВ «Кернел-Трейд» укладений договір поставки №ОДЕ21-16255 (а.с. 9-13, 14-16), на виконання якого позивачем здійснено поставку за видатковими накладними від 04.12.20 р. № Б-00000162 (а.с. 17), від 03.12.20 р. № Б-00000161 (а.с. 18), а ТОВ «Кернел-Трейд» оплатило товар згідно з платіжними дорученнями від 10.12.20 р. № 1186466, 1186467 (а.с. 20, 21).

Позивачем, як продавцем, було складено (виписано) податкові накладні від 03.12.2020 р. № 1 (а.с. 25), від 04.12.2020 р. № 2 (а.с. 26), які 31.12.2020 року були направлені на реєстрацію в ЄРПН.

Однак через електронний кабінет платника податків позивач отримав квитанції від 30.01.2020 р., відповідно до яких реєстрацію ПН в ЄРПН зупинено у зв`язку із відповідністю платника податку п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку (а.с. 27-28, 29-30).

У зв`язку із цим через електронний кабінет позивач надав до територіального податкового органу Повідомлення № 1 від 18.03.2021 року про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, у яких надав пояснення та копії документів (16 додатків), необхідних для прийняття податковим органом рішення про реєстрацію (а.с. 31-48). Факт отримання контролюючим органом пояснень та доданих до нього документів підтвердний роздруківкою скріншоту, наданою апелянтом до суду першої інстанції (а.с. 73).

Рішеннями Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН від 23.03.21 р. № 2492837/32817470 та № 2492845/32817470, позивачу відмовлено у реєстрації податкових накладних відповідно №1 03.12.2020 року та №2 від 04.12.2020 року в ЄРПН із зазначенням підстави для цього ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання / придбання товарів / послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у т.ч. рахунків-фактури / інвойсів, актів приймання-передачі товарі (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано, підкреслити); розрахункових документів та / або банківських виписок з особових рахунків (а.с. 49-50, 51-52).

Також, суд встановив, що рішенням комісії ГУ ДПС в Одеській області від 04.02.2020 р. № 8327 (а.с. 70) відповідно до п. 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 11.12.2019 № 1165, ФГ «Бор» віднесено до платника податку на додану вартість із зазначенням п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. При цьому графа, в якій контролюючий орган зобов`язаний навести наявну у нього інформацію, містить прочерк.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано для реєстрації податкові накладні, реєстрації яких за наслідком проведеного моніторингу була безпідставно зупинена та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних, без визначення чіткого переліку документів, а в подальшому, не зважаючи на отримання пояснень та документів, контролюючий орган з посиланням на не надання взагалі будь-яких документів, протиправно відмовив у реєстрації податкових накладних.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування рішення про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку, суд першої інстанції виходив з очевидної протиправності такого рішення.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246 затверджений Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (надалі Порядок №1246).

Так, відповідно до п. 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200.1.3 і 200.1.9 статті 200.1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку №1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС (п. 14 Порядку №1246).

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки (п. 15 Порядку №1246).

У разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку (п. 17 Порядку №1246).

На момент прийняття у встановленому порядку рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування щодо такої податкової накладної проводяться перевірки, визначені пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), за результатами яких формується квитанція про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, яка надсилається платнику податку разом з відповідним рішенням пункту (п. 18 Порядку № 1246).

Також, апеляційний суд зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин діяли Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Порядок розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1165.

Так, пунктом 3 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі Порядок зупинення №1165) встановлено, що податкові накладні/розрахунки коригування перевіряються щодо відповідності ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

До таких ознак безумовної реєстрації вказаним пунктом віднесено:

- податкова накладна не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, звільненою від оподаткування (п.п. 1 п. 3);

- невеликий обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої для реєстрації в Реєстрі податкової накладної/розрахунку коригування (менше 500 тис. гривень за дотриманням певних умов щодо обсягу постачання у поточному місяці за операціями з одним отримувачем, суми ПДВ, сплаченої у попередньому місяці, та виконанням керівником роботи за аналогічною посадою не більше ніж у трьох (включно) платників податку (п.п. 2 п. 3);

- одночасне виконання умов, що характеризують податкове навантаження платника. А саме: загальна сума податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), сплачена за останні 12 календарних місяців, становить більше 1 млн. гривень; значення показника D, розрахованого згідно з цим підпунктом, становить більше 0,05; значення показника Р становить менше, ніж значення, розраховане за відповідною формулою. При цьому значення таких показників, що характеризують податкове навантаження, відображаються в електронному кабінеті платнику податку (п.п. 3 п. 3);

- у податковій накладній/розрахунку коригування відображена операція з товаром за кодом згідно з УКТЗЕД та/або послугою за кодом згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, які зазначені у таблиці даних платника податку, врахованій контролюючим органом (п.п. 4 п. 3).

Пункт 4 Порядку зупинення №1165 встановлює, що у разі коли за результатами перевірки ПН визначено, що вона відповідає одній з ознак безумовної реєстрації згідно пункту 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Відповідно до п. 5 Порядку зупинення №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі ПН, що не відповідає жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку та показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (відповідно додатки 1 та 2), а податкова накладна, що не відповідає жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно з п. 6 Порядку зупинення №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Також цим пунктом передбачено, що питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4 до Порядку зупинення №1165).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Пунктами 10, 11 Порядку зупинення №1165 визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Матеріалами справи підтверджено направлення апелянтом на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні від 03.12.2020 року № 1, від 04.12.2020 року № 2.

Але реєстрація зазначених накладних зупинена з однакових підстав: «Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 29.12.2020 № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку та платнику податків запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.». Квитанції про прийняття податкових накладних та зупинення їх реєстрації отримані апелянтом.

Враховуючи фактичні обставини справи та законодавче врегулювання спірних правовідносин, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що сама по собі квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної (яка надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням зупинення реєстрації податкової накладної із зазначенням причин такого зупинення та можливістю надання відповідних документів для спростування можливих підстав зупинення) не є тим документом, який несе правові наслідки для особи, яка направила на реєстрацію податкову накладну, оскільки по суті є лише повідомленням платнику податку про результати опрацювання відправленої на реєстрацію податкової накладної.

Надання правової оцінки підставам, за яких була зупинена податкова накладна, є необхідним та доцільним під час розгляду судом спору щодо правомірності рішення про відмову в реєстрації податкової накладної та/або рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що законодавством передбачений певний порядок виконання податковими органами своїх функцій щодо податкового контролю, оскільки здійснюючи моніторинг, контролюючий орган виявляє ризик порушення норм податкового законодавства, який проявляється у ймовірності складання та надання податкової накладної з порушенням ПК України та неможливості здійснення операцій з постачання товарів/послуг дані про які зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування та/або ймовірності уникнення платником податку виконання свого податкового обов`язку.

Дії контролюючого органу щодо зупинення реєстрації податкових накладних, незалежно від джерела її отримання (чи то отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, чи то за результатами засідання Комісії регіонального або центрального рівнів), є службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків в порядку передбаченому ПК України та нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання вимог цього Податкового кодексу. Способом здійснення таких дій є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що обов`язковою ознакою дій/бездіяльності/рішень суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер, натомість рішення яке впливає на права позивача є саме рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, а не реєстраційні дій податкового органу щодо зупинення реєстрації податкової накладної.

Саме рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН призведе до певних негативних правових наслідків для платника податків, та, вважаючи таке рішення неправомірним, особа має право звернутись до суду за захистом прав, (свобод) та інтересів від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, і в межах цього спору підставами позову, серед іншого, можуть бути наведені доводи щодо неправомірності дій контролюючого органу по віднесенню платника податків до переліку таких платників податків які відповідають критеріям ризиковості.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 27.08.2019 р. у справі №540/2077/18, від 03.03.2020 року по справі №240/3665/19, від 05.08.2020 року по справі № 280/3439/19.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції щодо оскаржуваного рішенні від 04.02.2020 року № 8327 про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку, апеляційний суд зазначає, що вказане рішення не містить інформації на підставі якої воно було прийнято, оскільки в рядку «Податкова інформація» (заповнюється у разі відповідності пункту 8 критеріїв ризиковості платника податку) не зазначено суть та характер наявної податкової інформації, що стала підставою для прийняття такого рішення, не ідентифіковано конкретні ризикові операції та/або навіть не наведено зміст п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків.

Отже, рішення 04.02.2020 року № 832 не містить обґрунтувань підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку.

Поряд із тим, на підтвердження своїх тверджень апелянт не наддав, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції відповідну податкову інформацію, яка використовувалась при прийнятті рішень про віднесення позивача до ризикових платників. Не зважаючи на те, що затверджена Порядком №1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1 - 8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.

Суд першої інстанцїі правильно зазначив, що комісія контролюючого органу, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органів наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування, має обґрунтувати суду на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, закріплений частиною четвертою статті 9 КАС України, зобов`язує суди вживати заходи для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі шляхом виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами.

Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суди повинні належним чином мотивувати свої висновки та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до матеріалів справи, впродовж судового розгляду справи судом першої інстанції, апелянт не надав до суду жодного доказу, який би досліджувався в ході засідання комісії, і який слугував підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Тобто апелянт не забезпечив жодним доказом наявність підстав для віднесення позивача до ризикових відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості. В апеляційній скарзі, як і у відзиві на позов апелянт лише наголошує, що позивач тривалий час не доводив зворотного, зокрема і того, що не відноситься до ризикових. Така позиція державного органу, який здійснює контролюючі функції, прямо суперечить принципам податкового законодавства, в першу чергу принципу презумпції правомірності рішень платника податку.

Крім того, положеннями Порядку №1165 передбачено певний алгоритм дій контролюючого органу, за результатом виконання якого ним може бути прийнято рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

Так, згідно п.5 Порядку №1165, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку тільки той платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації.

Тобто, процедура перевірки особи щодо її відповідності критеріям ризиковості платника податку ініціюється лише після подання таким платником податків для реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації.

Право комісії регіонального рівня щодо розгляду питання про відповідність /невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку самостійно ініціювати процедуру розгляду відповідного питання, лише з підстав наявності податкової інформації Порядком №1165 не передбачено.

Згідно п.6 Порядку №1165, виявлення обставин та/або отримання інформації може бути самостійною підставою тільки для розгляду комісією регіонального рівня питання виключення платника податку з переліку платників, а не щодо включення його до такого переліку.

Отже, розгляд комісією регіонального рівня питання відповідності/невідповідності платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку всупереч передбаченому Порядком №1165 алгоритму дозволяє стверджувати, що контролюючий орган діє не в порядку передбаченому законом, що є порушенням приписів ч.2 ст. 19 Конституції України.

Однак оскаржуване рішення про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку на додану вартість прийнято не за наслідками подання останнім податкової накладної / розрахунку коригування для реєстрації, що має передувати моніторингу платника податку, моніторингу такої податкової накладної / розрахунку коригування, а у зв`язку з наявною податковою інформацією. При цьому в рішенні не зазначено, яка саме інформація була підставою для висновків про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення комісії регіонального рівня ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН про відповідність / невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку № 8327 від 04.02.2020 року не відповідає критеріям ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв`язку із чим підлягає скасуванню у поєднанні із належним способом захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання виключити позивача з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податків.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції на судові рішення Верховного Суду, а саме:

- на постанову ВС від 14.05.2019 року у справі №825/3990/14, оскільки предметом спору в цій справі є податкове повідомлення-рішення від 09.12.2014 року;

- на постанову від 06.03.2018 року у справі №804/5444/16, оскільки предметом спору в цій справі є податкове повідомлення-рішення від 11.03.2016 року про збільшення податкового зобов`язання з ПДВ;

- на постанову від 22.07.2019 року у справі №815/2985/18, оскільки предметом спору в цій справі є рішення від 28.12.20217 року про відмову в реєстрації ПН від 29.11.20217 року, та в якій ВС висловив правову позицію про те, що з метою забезпечення визначеності у податковому правозастосуванні та зважаючи на необхідність застосування принципу належного урядування при здійсненні суб`єктами владних повноважень своїх функцій, контролюючий орган в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування повинен здійснювати не лише загальне посилання на пункт 6 Критеріїв оцінки, а конкретно зазначати відповідний підпункт, в межах якого й закріплений конкретний критерій, на основі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної.

Інші доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

При цьому апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року у справі № 420/6616/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.02.2022 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.