Справа № 486/2151/21
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 486/2151/21

Категорія 113020200Головуючий у суді І інстанції: Савін О.І. час і місце ухвалення: 15:41, м. Южноукраїнськ

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ДМС ОСОБА_1 (паспорт; положення)
позивач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 грудня 2021 року по справі за позовом Южноукраїнсього відділу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства за межі України, строком на 6 місяців, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчосового перебування іноземців та осіб без громадянства за межі України, строком на 6 місяців, мотивуючи його тим, що 29.12.2021 року співробітниками відділення № 3 Вознесенського районного управління поліції Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Миколаївській області був виявлений і доставлений до приміщення Южноукраїнського відділу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не мав жодного із дійсних документів, що посвідчують особу, підтверджують його громадянську належність до будь-якої держави, дають йому право перебувати на території України на законних підставах та дають право на перетин державного кордону України.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 грудня 2021 року позов задоволено. Затримано громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, на строк необхідний для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, але не більше, як на шість місяців з дати фактичного затримання, а саме з 29.12.2021 року. Примусово видворено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що рішення про його примусове повернення було прийняте позивачем 29.12.2021 року, однак строк його виконання йому не відомий. До того ж, після того, як позивач 29.12.2021 року прийняв рішення про його примусове повернення він був затриманий і утримувався працівниками міграційної служби.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що за даними протоколу про адміністративне затримання ММК 000043 від 29.12.2021 р., до приміщення Южноукраїнсього відділу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області 29.12.2021 р. був доставлений громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на території України без документів на право проживання/перебування та зі слів особи, прибув на територію України в 1998 році, до 2002 року періодично виїжджав з України, але з 2002 року - постійно знаходився на території України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПР ММК 001118 від 29.12.2021 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст. 203-1 КУпАП та постановою від 29.12.2021 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В ході перевірки міграційною службою було встановлено, що ОСОБА_2 17.12.2018 року був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за ч.1 ст. 187 КК України до 4-х років позбавлення волі. Відбував покарання в Арбузинській ВК №83 з 14.12.2018 року до 29.12.2021 року.

За даними інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», станом на 29.12.2021 року дата перетину ОСОБА_2 державного кордону - не відома. Зі слів останнього, він прибув на територію України в 2012 році.

За час перебування в Україні, починаючи з 2002 року, в тому числі в місцях позбавлення волі, жодних дій направлених на легалізацію свого перебування, не вчинив.

За результатами перевірок за обліками територіальних органів ДМС України було встановлено, що ОСОБА_2 за обліками територіальних органів ДМС України не значиться, посвідками на постійне або тимчасове проживання не документований, дозвіл на імміграцію в Україну не отримував, паспортом громадянина України або паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований, рішень про примусове повернення/видворення, заборону в`їзду в Україну стосовно іноземця не приймалось.

Відповідно до інформації з Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» в особовій справі ОСОБА_2 міститься копія паспорта громадянина Азербайджанської Республіки НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , виданий 03.11.2007 року, дійсний до 02.11.2017 року. Однак оригінал паспортного документа відсутній.

Южноукраїнським відділом УДМС у Миколаївській області прийнято рішення від 29.12.2021 року про примусове повернення ОСОБА_2 до країни походження або третьої країни.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням органу міграційної служби про примусове повернення в країну походження, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що є достатні підстави вважати, що відповідач, який протягом тривалого часу перебуває в Україні без законних на те підстав, не вживши жодних дій по легалізації свого місця перебування в Україні, не маючи документів, що посвідчують його особу, та не вживши заходів до їх відновлення, що позбавляє можливості достовірно встановити його особу, ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення, у зв`язку із чим наявні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773 (далі Закон України № 3773).

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України № 3773, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

За приписами частини 1 статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Згідно ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у його діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Обставини за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн визначені ч. 1 ст. 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до ч.1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав уважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

З аналізу положень ст. 289 КАС України слідує, що визначена цією нормою процедура може бути застосована виключно до іноземців або осіб без громадянства та передбачає затримання таких осіб з примусовим поміщенням в пунктах тимчасового перебування на визначений строк.

Застосовуватися такі заходи можуть у виключних випадках, зокрема, у разі вчинення порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців за умови відсутності у іноземців або осіб без громадянства документа, що дає право на виїзд з України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само уразі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства підлягають особи у випадку їх ухилення без поважних причин від виїзду в установлений рішенням про примусове повернення строк, або коли існують обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства буде ухилятися від виконання такого рішення ще до спливу цього строку.

Тобто, процедурі видворення іноземця або особи без громадянства передує прийняття компетентним органом рішення про його примусове повернення, яке може бути оскаржено до суду, а також ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

У зв`язку з тим, що відповідач заяви про його добровільне повернення до країни його проживання, про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні, до державних органів не подавав, будь-яких заходів на поновлення паспортних документів не вживав, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів, власності, постійного місця проживання не має, не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, а тому суд першої інстанції, дійшов обґрунтованих висновків про наявність підстав для примусового видворення громадянина громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постановах від 07 лютого 2018 року в справі № 743/432/16-а та від 01 квітня 2020 року у справі № 522/23067/17.

Твердження апелянта про те, що він не міг добровільно виконати рішення про примусове повернення за межі території України, оскільки був затриманий і утримувався працівниками міграційної служби до винесення судом рішення про примусове видворення, є безпідставним, оскільки через відсутність паспортного документа, який на законних підставах дає можливість перетнути держаний кордон, скаржник не міг добровільно виконати обов`язок покинути територію України.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2020 року у справі № 522/23070/17.

Також безпідставними є посилання апелянта на те, що рішення про його примусове повернення було прийняте позивачем 29.12.2021 року, однак строк його виконання йому не відомий, оскільки у вказаному рішенні позивач сам власноруч зазначив, що російську мову він розуміє добре та переклад з української на російську йому був зрозумілим.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що є достатні підстави вважати, що відповідач, який протягом тривалого часу перебуває в Україні без законних на те підстав, не вживши жодних дій по легалізації свого місця перебування в Україні, не маючи документів, що посвідчують його особу, та не вживши заходів до їх відновлення, що позбавляє можливості достовірно встановити його особу, ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення, у зв`язку із чим наявні підстави для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 грудня 2021 року по справі № 486/2151/21, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач: Семенюк Г.В.
судді: Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.