Справа № 200/15277/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

14 січня 2022 року Справа №200/15277/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Дружківської міської ради Донецької області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Дружківської міської ради Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Дружківської міської ради Донецької області щодо відновлення роботи ліфту у під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Дружківську міську раду Донецької області негайно включити до плану капітального ремонту на 2022 рік ліфт у під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_1 та вчинити необхідні для цього дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_1 з 2000 року не працює ліфт.

Позивач неодноразово зверталась до різних державних та комунальних установ із проханням та вимогою прийняти міри по ремонту ліфта, також зверталась через урядову гарячу лінію, за наслідком чого її звернення щодо ремонту ліфту було надіслано до Дружківської міської.

Листом № 2570/113 від 22 грудня 2020 року відповідач повідомив позивача, що для відновлення працездатності ліфту необхідно провести його модернізацію, оскільки даний ліфт було зупинено у 2000 році, в подальшому розграбовано. Також повідомлено, що питання необхідності відновлення роботи ліфту та фінансування даних робіт (виділення коштів за рахунок співвласників житла) повинно розглядатися виключно на загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку.

Листом № С-01338 від 31 грудня 2020 року Департаментом житлово-комунального господарства Донецької обласної адміністрації повідомлено, що у зв`язку із обмеженістю коштів у місцевому бюджеті відремонтувати ліфт до теперішнього часу не було можливості, і що звернення до остаточного вирішення залишається на контролі у міськвиконкомі.

Листом вих. № 1994/113 від 18 серпня 2021 року запропоновано створити об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Позивач вважає таку позицію відповідача протиправною бездіяльністю, оскільки кошти були вже надані на відновлення ліфту. При цьому відповідач не здійснив жодних заходів по відновленню ліфту, що суттєво порушує права позивача на повноцінне життя та здоров`я, які закріплені в Конституції України.

Експлуатація 9-поверхового будинку передбачає обов`язкову наявність справного ліфту.

Крім цього, в 2018-2019 роках були виділені кошти на ремонтування ліфтів у м. Дружківка, однак станом на день подання цього позову відповідачем не зроблено жодних дій для відновлення ліфту в під`їзді.

Позивач зазначає, що органи місцевого самоврядування можуть і мають приймати участь у фінансуванні капітального ремонту будинків згідно прийнятих програм (а.с. 1-6).

У відзиві на позов Дружківська міська рада Донецької області заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, зазначаючи наступне.

Предмет спору стосується правовідносин між співвласниками багатоквартирного будинку та органами місцевого самоврядування відносно проведення фінансування капітального ремонту багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 7 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в якій вказано, що колишні власники (їх правонаступники), які володіли багатоквартирними будинками до моменту приватизації, зобов`язані брати участь у фінансуванні їх ремонту та сприяти організації його проведення у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок участі в організації та фінансуванні ремонту приватизованих житлових будинків їх колишніх власників був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», при чому зазначеною постановою передбачений механізм участі колишнього власника в проведенні тільки першого після приватизації ремонту, а у п. 1 Постанови № 572 як колишній власник вказаний виконком місцевої ради народних депутатів, а не сама рада.

Відповідно до пп. 9 п. "а" ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать участь в організації та фінансуванні капітальних ремонтів житлових будинків, капітальних ремонтів майна, що перебуває у спільній власності співвласників багатоквартирного буднику, в межах бюджетних програм, визначених за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

Також зазначено, що згідно роз`яснень, наведених у листі Міністерства регіонального розвитку від 23 червня 2016 року № 8/9-2048-16 питання ремонту ліфтів відноситься до повноважень обласної державної адміністрації.

Враховуючи наведене відповідач зазначає, що не відноситься до колишніх власників будинку і питання капітального ремонту будинку (в тому числі ремонту ліфту) до його повноважень не відноситься.

Зауважив, що фінансування ремонту ліфтового господарства передбачено бюджетом Донецької області і, зокрема, Регіональною програмою «Наш дім на 2021-2025 роки», затвердженою розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 2 листопада 2020 року № 1207/5-20, при цьому відповідальним виконавцем програми зазначений Департамент житлово-комунального господарства облдержадміністрації, а учасниками програми - Департамент житлово-комунального господарства облдержадміністрації, райдержадміністрації, виконавчі органи міських рад, рад об`єднаних територіальних громад, військово-цивільні адміністрації, об`єднання співвласників багатоквартирних будинків (за згодою). Відповідача серед учасників програми не має.

Також зазначено, що питання щодо включення відновлення ліфту за адресою позивача в план капітального ремонту залежить від кількості голосів депутатів на сесії міської ради, які можуть проголосувати за включення питання в порядок денний та за його включення до плану капітального ремонту (а.с. 113-118).

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 65).

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 . (а.с. 9).

Відповідач, Дружківська міська рада Донецької області, , місцезнаходження: 84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Соборна, буд. 15, є органом місцевого самоврядування (а.с. 156).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Департамент житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації, , місцезнаходження: 84313, Донецька обл., м. Краматорськ, бульвар Машинобудівників, буд. 20 (а.с. 157).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач проживає у АДРЕСА_1 , в якому, за поясненням позивача, з 2000 року не працює ліфт (а.с. 1-5, 13-61, 113-118).

Відповідно до матеріалів справи позивач протягом періоду з 2015 року по 2021 роки неодноразово зверталась до різних інстанцій та посадових осіб з приводу ремонту ліфту, в тому числі і до відповідача, і до третьої особи, і до інших органів та установ.

Так, 9 вересня 2015 року позивач зверталась із вказаною проблемою до КП «Комсервіс» у м. Дружківка (на балансі якого знаходився будинок № 6), але 16 вересня 2015 року листом (вих. № 169/02) КП «Комсервіс» повідомило позивача, що ліфт був зупинений у 2000 році і на теперішній час знаходиться у розграбованому стані і на відновлення його роботи необхідна сума 280 тис. грн, яка є не підйомною для бюджету міста, тому у 2015 році відновлення працездатності ліфту не заплановане (а.с. 13-14).

Листом від 27 листопада 2015 року (вих. № Н-З62) Департамент житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації повідомив позивача, що питання стосовно ремонту ліфту було розглянуте спільно із відповідачем, за наслідком розгляду визначено, що на відновлення непрацюючих ліфтів кошти з міського бюджету не виділялись; спрямовано листа міськвиконкому з пропозиціями вжити заходів щодо ремонту ліфту. Вказано, що звернення до остаточного вирішення питання залишається на розгляді у міськвиконкомі (а.с. 15).

8 грудня 2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо прийняття заходів для відновлення працездатності ліфту (а.с. 16).

29 грудня 2015 року листом вих. № 30-2567-01 заст.міського голови Дружківської міської ради повідомив позивачу, що на даний час не існує можливості фінансування ремонту ліфту та запропоновано позивачу профінансувати разом із мешканцями будинку ремонт самостійно (а.с. 17).

1 лютого 2016 року разом із мешканцями будинку позивач звернулась зі зверненням про вжиття заходів для підновлення роботи ліфту до віце-прем`єр-міністра України - міністра регіонального розвиту, будівництва та житлово-комунального господарства України, яке було вручено 21 березня 2016 року (а.с. 18-19).

Відповіді на вказана звернення матеріали справи не містять.

1 червня 2016 року позивач звернулась із відповідним зверненням до директора Департаменту з питань розвитку паливно-енергетичного комплексу та житлово-комунального господарства Кабінетів Міністрів України (а.с. 20).

Листом від 23 червня 2016 року (вих. № 8/9-2048-1б) Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надало позивачу роз`яснення, відповідно до яких дане питання відноситься до повноважень обласної державної адміністрації, якій був направлений лист для розгляду та прийняття заходів, направлених на вирішення даного питання (а.с. 21-24).

Листом Департаментом житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації від 21 червня 2016 року (вих. № Н-227) позивача повідомлено, що відповідачу рекомендовано вжити заходів щодо ремонту ліфту у наступні роки і що звернення до остаточного вирішення залишається на контролі у міськвиконкомі (а.с. 26).

Листом від 16 серпня 2016 року вих. № 30-1983-01 виконкомом Дружківської міської ради позивачу надіслано копію листа (вих. № 30-14 57-01) від 16 червня 2016 року, яким позивача знов повідомлено про неможливість фінансування ремонту ліфту та роз`яснено, що позивач може разом із іншими співвласниками квартир профінансувати ремонт самостійно та приведені норми Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (а.с. 28).

3 серпня 2016 року позивач звернулась із запитом до Департаменту житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації (а.с. 27).

Листом від 31 серпня 2016 року вих. № Н-366 Департамент житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації повідомив позивача, що до виконкому надіслано лист із проханням повторно повернутися до розгляду звернення позивача та передбачити роботи з ремонту ліфту (а.с. 32).

22 серпня 2016 року позивач звернулась зі скаргами на бездіяльність відповідача до Президента України, Уповноваженого Верховною Радою України по правам людини та до Верховної ради України (а.с. 35-40).

Листом від 21 вересня 2016 року вих. № 30-2281-01 виконком Дружківської міської ради повідомив позивачу, що роз`яснення з піднятого нею питання надавалися неодноразово. Відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирного будинку» виконавчий комітет міської ради на теперішній момент не має законних підстав фінансувати роботи з ремонту житлового фонду (а.с. 43).

У листі відповідача від 11 жовтня 2016 року вих. № 30-2465, направленого на адресу позивача, за результатом розгляду її скарги, скерованої до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, зазначені пояснення, аналогічне за змістом поясненням, наведеним у листі від 21 вересня 2016 року вих. № 30-2281-01 (а.с. 44).

Листом Н-421/439 від 12 жовтня 2016 року третя особа по справі за результатом розгляду скарг позивача, адресованих позивачем до Верховної ради України та Кабінету Міністрів України, повідомила, що Департамент житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації рекомендував відповідачу прийняти програму щодо ремонту ліфту (а.с. 45).

Листом від 18 жовтня 2016 року вих. № Н-227/493 Департамент житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації за результатом розгляду скарги позивача, скерованої до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, повідомив її, що з метою забезпечення комфортного проживання мешканців будинку спрямовано листа до Виконкому щодо визначення джерела фінансування на проведення ремонту ліфту у третьому під`їзді буднику № 6 по вул. Косарева та вжиття заходів щодо відновлення його роботи (а.с. 46).

6 жовтня 2016 року позивач звернулась до Донецької обласної державної адміністрації зі зверненням, в якому зазначила про бездіяльність міськвиконкому, яка виразилась у не чиненні ним жодних дій, що йому було рекомендовано (а.с. 47).

Листом від 30 листопада 2016 року (вих. № Н-227) Департамент житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації повідомив позивача, що міськвиконкому рекомендовано розглянути можливість виконання даних робіт при формуванні плану капітального ремонту житлового фонду міста на 2017рік. Звернення до остаточного вирішення залишається на контролі у міськвиконкомі (а.с. 48).

20 лютого 2017 року позивач знов звернулась до виконкому із заявою щодо включення до плану проведення робіт роботи з ремонту ліфту у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 50).

Листом від 27 лютого 2017 року вих. № Н-227 Департамент житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації повідомив позивача, що на теперішній час розроблено проект програми відновлення ліфтового парку міста на умовах спів фінансуванні із співвласниками багатоквартирних будинків. За умови прийняття вищевказаного проекту на сесії міської ради та наявності фінансування планується поступове проведення відновлення ліфтового парку міста (а.с. 51).

У листі виконкому Дружківської міської ради від 16 березня 2017 року вих. № 30-0544-01 останній повідомив позивачу, що станом на сьогодення міський бюджет не в змозі профінансувати роботи із відновлення розграбованих ліфтів, у тому числі і ліфту у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 57).

24 листопада 2017 року позивач звернулась до відповідача із листом-запитом щодо включення ремонту ліфту у програму капітального ремонту міста (а.с. 53.).

Листом від 18 грудня 2017 року вих. № 30-3385-01 виконком Дружківської міської ради повідомив позивачу, що не в змозі фінансувати роботи з ремонту ліфту (зв.бік а.с. 53).

20 липня 2018 року позивач повторно звернулась до відповідача із запитом щодо проведення ремонту ліфта (а.с. 54).

Листом від 3 вересня 2018 року вих. № 30-3385-01 виконком Дружківської міської ради повідомив позивачу, що на відновлення машинного відділення ліфту у під`їзді 3 будинку АДРЕСА_1 необхідно близько 300 000,00 грн, за наявності відповідного фінансування звернення позивача буде розглянуто (а.с. 55).

Позивач звернулась до депутата Дружківської міської ради Т.І. Кулик, яка в свою чергу звернулась до голови міської ради, і листом вих. № 3851/240.1121/1-20 від 14 серпня 2020 року виконком Дружківської міської ради повідомив, що у 2018 -2019 роках у місті капітальний ремонт здійснювався за рахунок коштів обласного бюджету; у поточному році з обласного бюджету не виділялись кошти на відновлення ліф того господарства (а.с. 56).

Позивач звернулась до гарячої лінії Урядової влади щодо ремонту ліфту і у відповідь на це звернення виконком Дружківської міської ради повідомив позивача (вих. № 2325/113 від 25 листопада 2020 року), що у зв`язку з епідемією коронавірусної інфекції заходи з реалізації обласної програми з відновлення ліфту припинені (а.с. 57).

Листом виконкому Дружківської міської ради від 22 грудня 2020 року вих. № 2570/113 позивачу повідомлено, що для відновлення працездатності ліфту необхідно провести його модернізацію, оскільки даний ліфт було зупинено у 2000 році, а в подальшому розграбовано. Також повідомлено, що питання необхідності відновлення роботи ліфту та фінансування даних робіт (виділення коштів за рахунок співвласників житла) повинно розглядатися виключно на загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку (зв.бік а.с. 58).

Листом Департаменту житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації від 31 грудня 2020 року вих. № С-01338 позивачу повідомлено, що у зв`язку із обмеженістю коштів у місцевому бюджеті відремонтувати ліфт до теперішнього часу не було можливості і що звернення до остаточного вирішення залишається на контролі у міськвиконкомі (а.с. 58).

Листом від 18 серпня 2021 року вих. № 1994/113 виконком Дружківської міської ради запропонував позивачеві створити об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (а.с. 60-61).

Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням голови Обласної державної адміністрації керівника - Обласної військово-цивільної адміністрації від 2 листопада 2020 року на підставі ст.ст. 17, 20 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», враховуючи рішення колегії Донецької обласної державної адміністрації від 22 жовтня 2020 року «Про Регіональну програму «Наш дім на 2021-2025 роки», керуючись ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації», з метою забезпечення збереження та підвищення експлуатаційної надійності ліфтів, розташованих у багатоквартирних будинках, зменшення соціальної напруги серед населення затверджено Регіональну програму «Наш дім на 2021-2025 роки» щодо забезпечення безперебійної, надійної та безпечної роботи ліфтів у багатоквартирних будинках житловому фонді міст Донецької області шляхом організації та здійснення капітального ремонту, модернізації, заміни ліфтового обладнання та систем диспетчеризації житлового фонду (а.с. 124-152).

Судом встановлено, що зазначений будинок перебував до березня 2018 року на балансі Комунальному підприємству «Комсервіс» Дружківської міської ради (а.с. 119-120).

Наказом по Комунальному підприємству «Комсервіс» Дружківської міської ради від 1 лютого 2018 року № 4-ОС відповідно до Законів України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», керуючись Порядком списання з балансу багатоквартирних будинків, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 301, з метою забезпечення і реалізації прав співвласників багатоквартирних будинків на самостійне управління житловими будинками утворено комісію для списання з балансу КП «Комсервіс» багатоквартирних будинків та 30 березня 2018 року затверджено акт про списання багатоквартирного будинку № 6 по вул. Косаревій у м. Дружківка Донецької області з балансу КП «Комсервіс» (а.с. 119-123).

Отже, у період з 30 березня 2018 року зазначений будинок перебуває у власності (співвласності) його мешканців (та/чи інших осіб).

Позивач, вважаючи, що з боку відповідача має місце протиправна бездіяльність щодо не здійснення ремонту ліфту у буд. № 6 по вул. Косарева у м. Дружківка, звернулась до суду із даним позовом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями ст.ст. 2, 4, 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному:

«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи».

Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами i наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно i несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 30, 31 зазначеного Закону України, до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, районних, міських рад належить управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, надання необхідного рівня та якості послуг населенню та організація за рахунок власних коштів i на пайових засадах будівництва, реконструкції i ремонту об`єктів комунального господарства, жилих будинків тощо.

У даній справі спір виник щодо неправомірної, на думку позивача, бездіяльності відповідача щодо не проведення ремонту ліфту, який знаходиться у багатоповерховому житловому будинку, в якому живе позивач і власниками якого є мешканці цього будинку (та/чи інші особи).

Відповідно до ст. 4 Розділу І Житлового кодексу УРСР житловий фонд включає в себе, в тому числі жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд).

Згідно ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування (сходові клітини, ліфтові шахти, коридори, вестибюлі, горища тощо), опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Усі зазначені об`єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку.

Пунктами 2 - 6 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року № 2482-XII визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Визначення поняття допоміжні приміщення надано у ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку": це - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення); загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об`єднання (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо).

Крім цього, згідно із Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76, допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Відповідно до Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 10 серпня 2004 року № 150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 року за № 1046/9645, утримання ліфтів, роботи з ремонту і заміни ліфтів, що тривалий час не працювали та не обслуговувались, відносяться до робіт капітального ремонту.

Отже, поточний та капітальний ремонт ліфтів у багатоквартирному будинку є складовою частиною утримання житлового (чи нежитлового) будинку.

За загальним правилом, визначеним ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно Глави 6 Розділу ІІІ Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію (ст. 151); держава подає громадянам, які мають у приватній власності жилі будинки (квартири), допомогу в їх ремонті та благоустрої. Ремонт будинків (квартир), що належать громадянам, за їх бажанням може провадитися підприємствами побутового обслуговування населення (ст. 153); Виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів здійснюють контроль за утриманням будинків (квартир), що належать громадянам (ст. 154).

Таким чином, спірні правовідносини стосуються приватного права позивача (та інших осіб) та врегульовані в тому числі нормами Цивільного кодексу України, Житлового кодексу УРСР та іншими нормативно-правовими актами, якими врегульовані питання у цій сфері.

За правилами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на її думку, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки пов`язані з порушенням права особи щодо житла, то такі спори відносяться до цивільних (житлових) спорів, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

При цьому поняття «щодо житла», «житлові відносини» в контексті змісту наведених норм включає і право на ремонт цього житла включаючи ремонт його допоміжних складових, оскільки норми не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Держава, юридичні особи публічного права, органи місцевого самоврядування можуть бути учасниками цивільних відносин і той факт, що відповідачем є суб`єкт владних повноважень, не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16 червня 2020 року у справі № 810/789/17, і в постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 826/23602/15.

Таким чином, розгляд даного спору має здійснювались за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч. 2 зазначеної статті про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Як вбачається з квитанції від 6 вересня 2021 року № 34564, позивачем при зверненні до суду із даним позовом сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн (а.с. 7).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Таким чином, позивач має право на звернення до суду з клопотанням про повернення судового збору, сплаченого за подання даної позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 243, 248, 256, 258-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дружківської міської ради Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Позивач має право на повернення судового збору, сплаченого за подання даного позову, для чого має звернутись до Донецького окружного адміністративного суду із відповідним клопотанням.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.П. Волгіна