Справа № 560/9085/21
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/9085/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

15 лютого 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В липні 2021 ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив:

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 21.11.2018 по 07.07.2021.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі № 560/2515/21 вирішено стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з грудня 2015 року по грудень 2017 року в сумі 6285,31 грн (шість тисяч двісті вісімдесят п`ять гривень 31 копійок) та заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року в сумі 3375,17 грн (три тисячі триста сімдесят п`ять гривень 17 копійок).

3. Позивач зазначив, що на виконання вищезазначеного рішення відповідач 07.07.2021 виплатив заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення. Вказав, що останнім днем виплати вказаних сум у зв`язку зі звільненням є 21.11.2018 року. Однак при звільненні з 21.11.2018 року відповідачем протиправно не було проведено усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року та доплати за службу в нічний час за період з грудня 2015 року по грудень 2017 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

4. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

4.1. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 22.11.2018 по 07.07.2021.

4.2. Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 22.11.2018 по 07.07.2021 у розмірі 9660,48 грн.

4.3.У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4.4 Стягнуто на корить ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

5. Позивач ОСОБА_1 не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на те, що спору між позивачем та відповідачем щодо розміру належних до виплати позивачу сум не було тому відсутня підстава для зменшення середнього заробітку просив прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

6. Департамент патрульної поліції також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права подав апеляційну скаргу, в якій просив просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що на день звільнення ОСОБА_1 між ними не існувало спору, тому що з позивачем було проведено усі розрахунки. Вказав на зловживання позивача, оскільки останній усвідомлював, що чим більші часові рамки звернення до суду, то на більшу суму компенсації він претендує з обрахунку середнього заробітку за час звільнення до повного розрахунку. З огляду на вищевикладене просив у задоволенні позову відмовити.

7. 28 січня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій представник Департаменту патрульної поліції зазначив, що судом першої інстанції не застосовано при ухваленні рішення Порядок 3 159, який підлягав застосуванню, відтак невірно обчислено суму компенсації. Просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

8. Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 14.11.2018 № 1080 о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) з 21 листопада 2018 року.

9. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі № 560/2515/21 вирішено стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з грудня 2015 року по грудень 2017 року в сумі 6285,31 грн (шість тисяч двісті вісімдесят п`ять гривень 31 копійок) та заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року в сумі 3375,17 грн (три тисячі триста сімдесят п`ять гривень 17 копійок).

10. На виконання рішення суду від 13.05.2021 у справі № 560/2515/21 Департамент патрульної поліції 07 липня 2021 року перерахував на картковий рахунок позивача 9660,48 грн (6285,31 грн + 3375,17 грн).

11. У зв`язку із невиплатою при звільненні індексації грошового забезпечення та доплати за службу в нічний час, право на які підтверджено рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі № 560/2515/21, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

12. Позивач зазначив, що на виконання вищезазначеного рішення відповідач 07.07.2021 виплатив заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення. Вказав, що останнім днем виплати вказаних сум у зв`язку зі звільненням є 21.11.2018 року. Однак при звільненні з 21.11.2018 року відповідачем протиправно не було проведено усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року та доплати за службу в нічний час за період з грудня 2015 року по грудень 2017 року.

13. Вважає, що спору між позивачем та відповідачем щодо розміру належних до виплати позивачу сум не було тому відсутня підстава для зменшення середнього заробітку просив прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

14. Відповідач зазначив, що на день звільнення ОСОБА_1 між ними не існувало спору, тому що з позивачем було проведено усі розрахунки. Вказав на зловживання позивача, оскільки останній усвідомлював, що чим більші часові рамки звернення до суду, то на більшу суму компенсації він претендує з обрахунку середнього заробітку за час звільнення до повного розрахунку.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

16. Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України), відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

17. Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця.

18. Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

19. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданих апеляційних скарг, Апеляційний Суд виходить з наступного.

20. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07.11.2015.

21. Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова № 988) та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Порядок № 260).

22. Зазначені правові норми є нормами спеціального законодавства і підлягають застосуванню при визначенні структури, порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та у випадку виникнення спорів з цього приводу.

23. Наведений висновок суду узгоджується і з положеннями, що містяться у абзаці другому пункту 2 постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.99 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", якими визначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

24. Згідно з положеннями п. 1 Постанови № 988 установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

25. Пунктом 3 Порядку № 260 закріплено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

26. Наведені норми законодавства дають підстави для висновку, що нерозповсюдження на поліцейських норм Кодексу законів про працю України стосується лише норм, якими врегульована оплата праці (виплата грошового забезпечення) вказаних осіб та спорів щодо цього забезпечення, таких як: спорів щодо розміру посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, порядку їх нарахування та виплати.

27. Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, винагороди за участь в антитерористичній операції - які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

28. За правилами частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

29. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

30. Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

31. Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці від 01.07.1949 № 95 "Про захист заробітної плати", ратифікованої Україною 30.06.1961, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

32. Статтею 12 Конвенції установлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

33. Враховуючи, що перебування особи на публічній службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю (постанова Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі № 21-389а13), суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин норми Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби).

34. Згідно з частиною першою статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

35. Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

36. За змістом статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

37. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

38. Згідно з приписами статті 1 Закону України від 24.03.95 № 108/95-ВР "Про оплату праці" (далі - Закон № 108/95-ВР, в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

39. Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців (частина перша статті 2 Закону № 108/95-ВР).

40. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону № 108/95-ВР).

41. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 Закону № 108/95-ВР).

42. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності, індексація грошового забезпечення, доплати за службу в нічний час тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України відповідальність.

43. Відповідач при звільненні позивача не виплатив всіх належних йому сум, адже при розрахунку таких сум відповідачем не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року та доплати за службу в нічний час за період з грудня 2015 року по грудень 2017 року.

44. Отже, оскільки відповідач не провів з позивачем при звільненні остаточний розрахунок, позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

45. Судом встановлено, що відповідач провів остаточний розрахунок з позивачем 07.07.2021, виплативши на виконання рішення суду від 13.05.2021 у справі № 560/2515/21 заборгованість у сумі 9660,48 грн (доплата за службу в нічний час за період з грудня 2015 року по грудень 2017 року в сумі 6285,31 грн та індексація грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року в сумі 3375,17 грн).

46. Колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 15 розділу І «Загальні положення» Порядку № 260 при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

47. Разом із тим, згідно з абзацами 3, 4 пункту 23 розділу І «Загальні положення» Порядку №260 днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

48. Таким чином, зазначення позивачем початковою датою для нарахування і виплати середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні 21.11.2018 (згідно наказу Департаменту патрульної поліції від 14.11.2018 № 1080 о/с - день звільнення зі служби в поліції), є безпідставним. Позивач у цей день перебував на службі та отримав грошове забезпечення.

49. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08 лютого 1995 року № 100 передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

50. Як уже зазначалося, на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі № 560/2515/21 Департамент патрульної поліції 07.07.2021 виплатив на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з грудня 2015 року по грудень 2017 року в сумі 6285,31 грн та заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року в сумі 3375,17 грн, разом - 9660,48 грн.

51. Таким чином відповідач провів фактичний розрахунок з позивачем щодо виплати індексації грошового забезпечення та доплати за службу в нічний час поза межами строку, встановленого статтею 116 Кодексу законів про працю України.

52. Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові 24 червня 2021 року у справі № 480/2577/20, встановлення розміру усіх належних звільненому працівникові сум та розміру сум, які були несвоєчасно виплачені позивачу, є необхідним для пропорційного розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Встановлення цих обставин має значення для правильного вирішення справи.

53. Тому, з метою належного і достатнього захисту порушених прав позивача, слід встановити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача.

54. Відповідно до довідки про доходи № 1227 від 05.08.2021 грошове забезпечення позивача складає за вересень 2018 8642,62 грн (30 відпрацьованих робочих днів), жовтень 2018 8223,35 грн (31 відпрацьований робочий день), отже середньоденне грошове забезпечення позивача становить 276,50 грн (8642,62 + 8223,35 = 16865,97 / 61).

55. За період з 22.11.2018 по 07.07.2021 було 958 днів, а тому середній заробіток за час затримки виплати позивачеві при звільненні зі служби індексації грошового забезпечення та доплати за службу в нічний час, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 264887,00 грн (958 х 276,50 грн).

56. Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що в порівнянні із виплаченою сумою індексації грошового забезпечення та доплати за службу в нічний час при звільненні - 9660,48 грн (6285,31 грн + 3375,17 грн), суму 264887,00 грн не можна вважати співмірною, оскільки вона значно перевищує суму такої заборгованості.

57. Згідно з положеннями частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

58. За приписами частини другої статті 117 Кодексу законів про працю України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

59. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 викладені наступні правові висновки: "Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 Кодексу законів про працю України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення.

60. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 Кодексу законів про працю України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

61. Необхідність застосування судом критеріїв зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

62. За висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

63. Тобто, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

64. При вирішенні цього питання суд враховує такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

65. Вказаний підхід застосований Касаційним адміністративним судом під час вирішення справи № 806/2473/18 і наведений у постанові від 30.10.2019.

66. За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

67. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 9660,48 грн.

68. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

69. Тобто вимога про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та вимога щодо зобов`язання вчинити певні дії є поєднаними.

70. Всупереч вказаному позивач звернувся до суду лише із вимогою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

71. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, слід визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 22.11.2018 по 07.07.2021 та зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 22.11.2018 по 07.07.2021 у розмірі 9660,48 грн.

VI. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

72. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

73. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

74. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

75. Переглянувши судове рішення в межах апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департамент патрульної поліції слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.