Справа № 200/11830/21
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 року Справа№200/11830/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Гуменному М.А.,

за участю:

представника відповідача Кододової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Донецькій області або податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- № 2-4210-0531 від 01.03.2021 року на суму 7479, 17 грн.;

- № 1-4210-0531 від 01.03.2021 року на суму 6358, 88 грн.;

- № 0-0531 від 30.03.2021 року на суму 17394, 82 грн.;

- № 0-0531 від 30.03.2021 року на суму 14789, 29 грн.;

- № 0-0531 від 24.06.2020 року на суму 14254, 97 грн.;

- № 0-0531 від 24.06.2020 року на суму 16756, 36 грн..

В обґрунтування позову зазначила, що спірні податкові повідомлення-рішення були сформовані із визначенням суми податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Відповідно до відповіді ГУ ДПС у Донецькій області, від 29.07.2021 року за № 21613/6/05-99-24-07-29, відповідачем було визначено об`єкти оподаткування у кількості двох нежилих споруд:

-1/1 частини нежитлової будівлі-свинарника за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2008,91 кв.м.;

-1/1 частини нежитлової будівлі-свинарника за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м.

На вказані об`єкти відповідачем було обчислено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сформовані оскаржувані податкові повідомлення рішення.

Позивачка зазначає, що податковий орган визначив два об`єкти оподаткування, проте відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 271485649 від 20.08.2021 року, вона є власницею лише 1/1 частини нежитлової будівлі-свинарника за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м.

Крім того, в обґрунтуванні позову наведено, що ОСОБА_1 з 2006 року є засновником і Головою Фермерського господарства «ІРС» (далі - ФГ), , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Видами діяльності ФГ відповідно до статуту є: культивування, вирощування, виробництво, переробка та реалізація будь-якої сільгосппродукції; вирощування і реалізація худоби і птиці; виконання будь-яких видів робіт. пов`язаних з виробництвом молока, молочних продуктів, овочів, м`яса, м`ясопродуктів а інше.

Нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м., позивачка використовую за сільськогосподарським призначенням, що підтверджується довідкою Званівської сільської ради Бахмутського району Донецької області № 1709/02-08 від 31.08.2021 року.

На підставі викладених обставин, позивачка зазначає, що вона підпадає під статут сільськогосподарського виробника, а належне їй на праві власності нежитлове приміщення-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м., не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки приміщення використовує у сільськогосподарській діяльності

Враховуючи викладене, просила суд визнати протиправними та скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

13 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 100-106), в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що відповідно до даних АІС «Податковий блок» та даних з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, фізична особа ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомості, утому числі:

нежитлової будівлі-свинарника за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2008,91 кв.м., згідно протоколу загальних зборів, серія та номер 1, виданий 15.06.2020 року рахується з 10.08.2020 року за ФГ «ІРС» (34433759), в особі голови ОСОБА_1 ;

нежитлової будівлі-свинарника за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м.

Вказані об`єкти нерухомості підпадають під базу оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно до пп.266.3.1 п 266.3 ст.266 ПК України.

Рішенням сесії Верхньокам`янської селищної ради від 14.06.2017 року № 7/23-111 було затверджено Положення про місцеві податки та збори на території Верхньокам`янської селищної ради на 2018 рік, встановлені ставки податку, зокрема, на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішенням Званівської сільської ради від 16.06.2020 року № 7/6-81 «Про внесення змін у рішення № 7/3-36 від 12.07.2008 року», було затверджено Положення про місцеві податки та збори на території Званівської сільської ради на 2019 рік, зокрема, на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішенням Званівської сільської ради від 29.05.2020 року № 7/5-67 «Про внесення змін у рішення № 7/3-44 від 11.04.2019 року», було затверджено Положення про місцеві податки та збори на території Званівської сільської ради на 2020 рік, зокрема, на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

На підставі викладеного, керуючись п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України ГУ ДПС у Донецькій області були сформовані та прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № 2-4210-0531 від 01.03.2021 року на суму 7479, 17 грн. (за нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2008,91 кв.м. за 2018 рік);

- № 1-4210-0531 від 01.03.2021 року на суму 6358, 88 грн. (за нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м. за 2018 рік);

- № 0-0531 від 30.03.2021 року на суму 17394, 82 грн. (за нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2008,91 кв.м. за 2020 рік);

- № 0-0531 від 30.03.2021 року на суму 14789, 29 грн. (за нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м. за 2020 рік);

- № 0-0531 від 24.06.2020 року на суму 14254, 97 грн. (за нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м. за 2019 рік);

- № 0-0531 від 24.06.2020 року на суму 16756, 36 грн. (за нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2008,91 кв.м. за 2019 рік).

Відповідач зазначає, що до вказаних об`єктів нерухомості не можуть застосовуватися положення підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України за позивачем не зареєстрована підприємницька діяльність фізичної особи - підприємця, позивачем не надано технічної документації на вищезазначені будівлі, з яких би вбачалось, що вони віднесені до об`єктів нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК018-2000 належать до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127), клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271).

На підставі викладеного, податковий орган вважає, що фізична особа ОСОБА_1 не може належати до сільськогосподарських товаровиробників в розумінні норм ПК України, а тому прийняті спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року судом вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

01 грудня 2021 року ухвалою суду змінено відповідача у справі на Головне управління ДПС у Донецькій області (ЄДРПОУ ВП 44070187, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59).

03 грудня 2021 року до суду надійшов відзив зміненого відповідача, аналогічний поданому 13 жовтня 2021 року (т. 1 а.с. 198-205).

09 грудня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив (т. 1 а.с.210-213), в якій представник позивача заперечував проти тверджень відповідача, викладений у відзиві на позовну заяву та зазначив, що доводи відповідача у відзиві, що ОСОБА_1 не є сільськогосподарським товаровиробником є безпідставними, оскільки визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»). Визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років», під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією. Крім того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції». Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

На підтвердження викладеної позиції позивачем були наведені відповідні правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах № 820/3705/17 від 18 травня 2021 року, №520/8580/18 від 21 жовтня 2020 року.

Крім того зазначив, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам 01.11-01.42 та 05.00.1-05.00.42 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97 (стаття 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років»).

Будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.

На підтвердження викладеної позиції позивачем були наведені відповідні правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах № 500/2782/18 від 04 березня 2021 року, № 820/6752/16 від 01 квітня 2021 року.

На підставі викладеного, представник позивача зазначив, що позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивачка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду не з`явилась.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 25 грудня 2006 року є засновником і головою Фермерського господарства «ІРС», . зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується статутом товариства, зареєстрованим 25 грудня 2006 року, номер запису 0000459 (т.1 а.с. 73-81).

Видами діяльності ФГ відповідно до статуту є: культивування, вирощування, виробництво, переробка та реалізація будь-якої сільгосппродукції; вирощування і реалізація худоби і птиці; виконання будь-яких видів робіт. пов`язаних з виробництвом молока, молочних продуктів, овочів, м`яса, м`ясопродуктів а інше.

Встановлено, що відповідно до даних АІС «Податковий блок» (т. 1 а.с. 111,122-127) та даних з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (т.1 а.с. 133-134,136-141), за позивачкою, серед інших були зареєстровані нежитлові будівлі:

- з 11 листопада 2008 року нежитлова будівля-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м.;

- з 18 березня 2008 року нежитлова будівля-свинарникк за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2008,91 кв.м. При цьому, відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно протоколу загальних зборів, серія та номер 1, виданого 15.06.2020 року вказана будівля зареєстрована на праві власності з 10.08.2020 року за ФГ «ІРС» (34433759), в особі голови Шерстюкової І.В. (т.1 а.с. 133).

На підставі п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України ГУ ДПС у Донецькій області були сформовані та прийняті наступні податкові повідомлення-рішення відносно позивача:

за 2018 рік:

- № 2-4210-0531 від 01.03.2021 року на суму 7479, 17 грн. (за нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2008,91 кв.м.);

- № 1-4210-0531 від 01.03.2021 року на суму 6358, 88 грн. (за нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м.);

за 2019 рік:

- № 0-0531 від 24.06.2020 року на суму 14254, 97 грн. (за нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м. );

- № 0-0531 від 24.06.2020 року на суму 16756, 36 грн. (за нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2008,91 кв.м.).

за 2020 рік:

- № 0-0531 від 30.03.2021 року на суму 17394, 82 грн. (за нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2008,91 кв.м.);

- № 0-0531 від 30.03.2021 року на суму 14789, 29 грн. (за нежитлову будівлю-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м.).

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Спірним питанням у даній справі є правомірність віднесення податковим органом нерухомого майна, що належить позивачу до об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Надаючи правовому оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України) у редакції, що була чинною на час виникнення таких правовідносин.

За змістом п. 41.1. ст. 41 ПК України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Так, відповідно до положень п. 21.1 ст. 21 ПК України, зокрема, посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Згідно з п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 ст.266 ПК України).

За приписами статті 30 ПК України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин у 2018 році) визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Суд зауважує, що встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Підпунктом 14.1.76 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення - землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до положень пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»:

виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечить його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 листопада 2020 року (справа №560/168/19).

Більш того, на користь висновку про те, що положення пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є застосовними в тому числі й для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання.

Так, Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Тобто, законодавець уточнив з 1 січня 2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є як юридичні, так і фізичні особи.

Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Водночас, продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (стаття 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»).

Тобто, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 04 березня 2021 року у справі № 500/2782/18.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що нежитлова будівля-свинарник за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2008,91 кв.м. та нежитлова будівля-свинарника за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1708 кв.м. не є об`єктом оподаткування, згідно з пп. "ж"п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником.

Таким чином, суд зазначає, що у позивача не виникло обов`язку по сплаті податку на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки, оскільки позивач фактично є сільськогосподарським товаровиробником, виходячи з положень ст. 1 ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис", тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими і підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01 березня 2021 року № 2-4210-0531.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01 березня 2021 року № 1-4210-0531.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30 березня 2021 року № 0-0531.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30 березня 2021 року № 0-0531.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24 червня 2020 року № 0-0531.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24 травня 2020 року № 0-0531.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, код ЄДРПОУ ВП 44070187) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 908 грн.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 14 січня 2022 року.

Повний текст рішення складено 21 січня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.І. Грищенко