Справа № 420/25836/21
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2022 року м. Одеса
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду 16 грудня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Доброславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №64074579 від 01.12.2021 року Доброславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він з метою виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року направив до відповідача заяву про стягнення коштів разом з оригіналом виконавчого листа. Постановою від 11.01.2021 року було відкрито виконавче провадження. Однак, 01.12.2021 року відповідачем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.
12 січня 2022 року до суду (вх. №2102/22) від Доброславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли витребувані матеріали.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням вимог ч.9 ст.205 КАС України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у письмовому провадженні.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч.5 ст.250 КАС України).
Відповідач правом надати суду відзив на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.
Судом встановлено, що 11.01.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою про примусове виконання рішення (а.с.26) до Доброславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та просив прийняти до виконання оригінал виконавчого листа, виданий Одеським окружним адміністративним судом від 03.12.2020 по справі №420/5082/20, при цьому зазначав, що рішення станом на 24.12.2020 боржником не виконано.
До зазначеної заяви про примусове виконання рішення ОСОБА_1 надав: оригінал виконавчого листа від 03.12.2020 по справі №420/5082/20; копію паспорту та ідентифікаційного коду; розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 01.10.2019 від 24.12.2020, що складений представником позивача ОСОБА_2 (а.с.29-32), а також копію довіреності представника.
11.01.2021 Доброславським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64074579 (а.с.3) на підставі виконавчого листа №420/5082/20, виданого 03.12.2020 Одеським окружним адміністративним судом про «Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року».
У наведеній постанові від 11.01.2021 боржником зазначено в/ч НОМЕР_2 , стягувачем ОСОБА_1 .
Військова частина НОМЕР_2 скерувала на адресу Доброславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) лист від 25.11.2021 №536 (а.с.6) яким повідомила, що військовою частиною НОМЕР_2 виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/5082/20 від 03.12.2020, нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 (базовий місяць січень 2008 року) на користь ОСОБА_1 в сумі 5560,95 грн та виплачено (платіжне доручення №5023 від 18.11.2021) на картковий рахунок відкритий в АТ «УКРСИББАНК» з утриманням податків та зборів (військовий збір 1,5% - 83,41 грн) в сумі 5477,54 грн.
До зазначеного листа від 25.11.2021 військова частина НОМЕР_2 додала, окрім іншого, реєстри на виплату індексації грошового забезпечення (а.с.7), відповідно до яких ОСОБА_1 19.11.2021 виплачено 5477,54 грн, що власне й зазначає позивач у позовній заяві.
01 грудня 2021 року держаним виконавцем Доброславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №64074579 з посиланням на п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з приписами п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».
Частинами 1, 2, 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Таким чином, перед прийняттям рішення про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець повинен був здійснити всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Як встановлено судом, 01.12.2021 держаним виконавцем Доброславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №64074579 з посиланням на п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», якою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №420/5082/20, виданого Одеським окружним адміністративним судом від 03.12.2020, про зобов`язання у зв`язку з наданням до військовою частиною НОМЕР_2 листа від 25.11.2021 №536 яким повідомлено, що військовою частиною НОМЕР_2 виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/5082/20 від 03.12.2020, нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 (базовий місяць січень 2008 року) на користь ОСОБА_1 в сумі 5560,95 грн та виплачено (платіжне доручення №5023 від 18.11.2021) на картковий рахунок відкритий в АТ «УКРСИББАНК» з утриманням податків та зборів (військовий збір 1,5% - 83,41 грн) в сумі 5477,54 грн.
Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач не погоджується із розміром нарахованої індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 (базовий місяць січень 2008 року).
При цьому суд враховує, що виконавчий лист №420/5082/20, виданий Одеським окружним адміністративним судом від 03.12.2020, про зобов`язання військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року не містить суми, яку необхідно нарахувати та виплатити боржнику.
Водночас, Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено обов`язку чи права державного виконавця здійснювати розрахунки сум, які зобов`язано боржника нарахувати та виплатити стягувачу у разі, коли такі не визначені у виконавчому документі, державний виконавець на стадії примусового виконання судового рішення не наділений повноваженнями перевіряти правомірність проведення боржником нарахувань, відповідність таких нарахувань вимогам нормативно-правових актів, оскільки саме до повноважень боржника відноситься обчислення грошового забезпечення з метою його виплати стягувачу.
Також, суд враховує, що П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 24.11.2020 у справі №420/5082/20 зазначив, що у межах даних спірних правовідносин сума індексації повинна бути розрахована безпосередньо військовою частиною НОМЕР_2 , та відноситься до її виключної компетенції.
Відтак, державний виконавець не може встановити розмір грошових коштів для нарахування стягувачу індексації грошового забезпечення, так як уповноважений лише виконувати рішення суду.
За наведених вище обставин, суд не вбачає неправомірності в діях державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження ВП №64074579 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого листа №420/5082/20, виданого Одеським окружним адміністративним судом 03.12.2020.
Суд зазначає, що в даному випадку позивач не погоджується з діями військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати на його користь індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року, та вважає їх неправомірними, зазначаючи саме про помилковість здійснення розрахунку, внаслідок чого вважає заниженою суму грошового забезпечення, виплаченого позивачу.
Разом з тим, ч.1 ст.383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Таким чином, ст.383 КАС України визначено спосіб, у який особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, може захистити свої права та законні інтереси у разі, якщо вважає їх порушеними рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненою суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження №64074579 від 01.12.2021 прийнята державним виконавцем на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені законодавством України, та обґрунтовано.
Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, позовні вимоги необґрунтовані, а відтак у їх задоволенні слід відмовити.
Відповідно до приписів ст.139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 287 КАС України, суд
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Доброславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 );

Відповідач Доброславський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (67500, Одеська область, смт. Доброслав, вул. Центральна, буд.75, );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Скупінська О.В.

.