Справа № 200/6622/21
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про заміну сторони у виконавчому листі

04 лютого 2022 року Справа №200/6622/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду заяву представника позивача Малушко Ганни Юріївни про заміну сторони виконавчого провадження

за позовом ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України

про визнання неправомірними дій, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дій щодо затримки виконання судового рішення і поновлення на службі в податковій міліції та посаді начальника другого відділу управління оперативного супроводження адміністрування ПДВ Головного оперативного управління Державної фіскальної служби України, стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки виконання судового рішення про поновлення на службі в податковій міліції і посаді та вимушеного прогулу в сумі 197735,04 гривень.

06 серпня 2021 року Донецьким окружним адміністративним судом було прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дій, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення задоволено.

Визнано неправомірними дії Державної фіскальної служби України щодо затримки виконання судового рішення по справі № 200/6977/20-а і поновлення ОСОБА_1 на службі в податковій міліції та посаді начальника другого відділу управління оперативного супроводження адміністрування ПДВ Головного оперативного управління Державної фіскальної служби України.

Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення у справі № 200/6977/20-а про поновлення на службі в податковій міліції за період з 01 жовтня 2020 року по 27 квітня 2021 року в сумі 197735,04 гривень.

Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 судові витрати з судового збору у розмірі 2885,35 гривень.

10 листопада 2021 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року видано два виконавчих листа.

25 січня 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача Малушко Ганни Юріївни про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі № 200/6622/21, відповідно до якого просило замінити боржника його правонаступником з Державної фіскальної служби України на Державну податкову службу України в частині стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення у справі № 200/6977/20-а про поновлення на службі в податковій міліції за період з 01 жовтня 2020 року по 27 квітня 2021 року в сумі 197735,04 гривень.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішення суду набрало законної сили, проте рішення суду не може бути звернуто до виконання у зв`язку з реорганізацією боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Розгляд заяви призначено на 04 лютого 2022 року.

Представники сторін до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» визначено, що Державна податкова служба України є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби України у відповідних сферах діяльності.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №682-р від 21.08.2019 року «Питання Державної податкової служби» визначено можливість забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства і питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

17 травня 2019 року відбулася державна реєстрація юридичної особи - Державної податкової служби України ().

Таким чином, Державна податкова служба України є правонаступником Державної фіскальної служби України.

Згідно із п. 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, у разі злиття органів виконавчої влади, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття.

Встановивши зазначені обставини, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

У статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набрання судовим рішенням законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством встановлено головну умову, за якої тягар боржника може бути перекладено на іншу особу - це вибуття сторони виконавчого провадження.

Згідно з положеннями статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 10 вересня 2020 року у справі № 420/5772/18, від 10 жовтня 2020 року у справі №804/958/17, від 03 грудня 2020 року у справі № 805/2173/16-а, від 30 грудня 2020 року у справі 805/4361/17-а.

Згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Станом на час розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження в матеріалах справи відсутні будь-які докази перебування виконавчих листів на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби України, сторонами також не надано докази щодо відкритих виконавчих проваджень.

Частиною 4 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. Для правонаступників усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача Малішко Ганни Юріївни про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 200/6622/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дій, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, замінивши боржника у виконавчих листах.

Абзацом другим частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Керуючись ч. 9 ст. 205, статтями 243, 248, 256, 295, 297, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Малушко Ганни Юріївни про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 200/6622/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дій, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення задовольнити частково.

Замінити боржника з Державної фіскальної служби України () на його правонаступника Державну податкову службу України (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) у виконавчих листах № 200/6622/21 про:

- «Стягнути з Державної фіскальної служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання судового рішення у справі № 200/6977/20-а про поновлення на службі в податковій міліції за період з 01 жовтня 2020 року по 27 квітня 2021 року в сумі 197735 (сто дев`яносто сім тисяч сімсот тридцять п`ять) гривень 04 копійки»;

- «Стягнути з Державної фіскальної служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з судового збору у розмірі 2885 (дві тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 35 копійок» виданих на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 04 лютого 2022 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Л.Б. Голубова