Справа № 420/22404/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою вернулась ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про:

визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу №295423 від 16.08.2021 року.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 вказувала, що є власником сідлового тягача та спеціалізованого навпричіпа контейнеровоза. Проте, згідно талону габаритно-вагового контролю, посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) зважувався причіп з номерним знаком, який позивачеві не належить.

ОСОБА_1 наголошувала, що гідно статті 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року, була надіслана на офіційну електронну адресу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) (а.с.18) однак, у встановлений судом строк (п`ятнадцятиденний) відповідачами відзиву на позовну заяву до суду не подано.

Між тим, у відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 24 січня 2022 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 належить спеціалізований сідловий тягач марки Renault модель Premium, номерний знак НОМЕР_2 (а.с.6).

09.07.2021 року, посадовими особами Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки проведена перевірка транспортного засобу марки Renault модель Premium, номерний знак НОМЕР_2 , з питань додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено Акт перевірки №279992 та Акт про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів №033844 (а.с.8).

Перевіркою зафіксовано, що 09.07.2021 року, на автомобільній дорозі Київ-Чернігів, транспортним засобом марки Renault модель Premium, номерний знак НОМЕР_2 та причіпом марки Renders ROC 12.27 реєстраційний номер НОМЕР_3 , порушено статтю 60 Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 5 квітня 2001 року.

Згідно Довідки №0054194 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 09.07.2021 року вага вантажу на здвоєну вісь становила 12,05 т (а.с.11).

Проте, згідно Талону Укртрансбезпеки №741 від 09.07.2021 року, зважувався причіп реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.12).

16.08.2021 року, на підставі акту перевірки №279992 від 09.07.2021 року, Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову №295423 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 8500,00 гривень, на підставі частини 1 абзацу 14 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 5 квітня 2001 року (а.с.10).

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, вважаючи її протиправною, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 5 квітня 2001 року (далі Закон - №2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно частин 1, 4 статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету міністрів №30 від 18.01.2001 року (далі Правила №30) рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року (далі Порядок - №879) плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пунктом 3 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За змістом пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

Місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Згідно пункту 18 Порядку №879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

У свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України №671 від 30 серпня 2017 року, були внесені зміни до Порядку №879 та скасовано пункт 19 Порядку №879, щодо регламенту проведення вимірювання і зважування та технічних параметрів вимірювального і зважувального обладнання, які визначалися Укравтодором згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що адміністративно-господарські санкції до позивача були застосовані у зв`язку з встановленням уповноваженим органом факту перевищення транспортними засобом марки Renault модель Premium, номерний знак НОМЕР_2 та причіпом марки Renders ROC 12.27 реєстраційний номер НОМЕР_3 нормативних вагових норм понад від 5% до 10% включно та проїзд без відповідного дозволу.

У зв`язку з виявленням вказаного порушення, ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності згідно частини 1 абзацу 14 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05 квітня 2001 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» №3353 - ХІІ від 30.06.1993 року (далі - Закон - №3353-ХІІ), з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Аналогічно, частиною 3 статті 48 Закону №2344-III встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР) маса вантажу, що перевозиться і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Згідно статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» №2862-IV від 08.09.2005 року (далі Закон №2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з пунктом 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Таким чином, правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними:

- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;

- перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.

У свою чергу, абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (до 01.10.2021 року) встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаної норми абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за вказаною нормою необхідним є встановлення факту перевезення вантажу без відповідного дозволу.

Сторонами по справі не заперечується, що автомобільний транспорт позивача перевозив подільний вантаж пиломатеріали.

Вказане підтверджується актом проведення перевірки і перевищення нормативно вагових параметрів (а.с.8).

Тобто вантаж, що перевозився ОСОБА_1 за своїми характеристиками є подільним (може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодження його властивостей), а тому, перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху - заборонено.

Суд наголошує, що головна мета такої заборони - збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, без будь-яких винятків - заборонено.

Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Таким чином, враховуючи, що на законодавчому рівні не була передбачена можливість отримання особою дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) за відсутність такого дозволу.

Суд зазначає, що у такому випадку до перевізника має бути застосована відповідальність у вигляді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до пункту 31-1 Порядку №879.

Суд наголошує, що предметом даної адміністративної справи є постанова Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно господарського штрафу винесена у відповідності до частини 1 абзацу 14 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування виписаний на адресу позивача не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року по справі №814/1460/16.

Враховуючи вищевикладене, оскільки отримання дозволу на перевезення подільного вантажу з перевищенням габаритно-вагових параметрів законодавством не передбачено, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №295423 від 16.08.2021 року, є протиправною та підлягає скасуванню.

У свою чергу, суд зауважує, що з 01 жовтня 2021 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю», яким внесено зміни до абзаців 14-16 статті 60 Закону №2344-IIІ.

З 01 жовтня 2021 року, стаття 60 Закону №2344-IIІ передбачає відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників та застосування адміністративно-господарські штрафи за перевищення габаритновагових норм при перевезенні, як неподільного вантажу без відповідного дозволу, так і подільного вантажу.

Серед іншого, суд погоджується з твердженнями позивача, що талон зважування транспортного засобу №741 від 09.07.2021 року містить технічну помилку у реєстраційному номері транспортного засобу ( НОМЕР_4 , замість « НОМЕР_2 »), однак, вказана помилка не вплинула складання довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Інші доводи висновків суду по суті справи не змінюють.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності застосування до позивача штрафних санкцій за перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових норм без відповідного дозволу (у редакції законодавства на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «РуїзТоріха проти Іспанії») Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги 14, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу №295423 від 16.08.2021 року задовольнити.

Постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №295423 від 16.08.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу визнати протиправною та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) понесені судові витрати у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ярослава БАЛАН